Ухвала
Іменем України 
30 вересня 2020 року
м. Київ                                                                                                                                               
справа № 753/1380/18
провадження № 51-4653ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського апеляційного суду від 12 червня 2020 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується з вказаним судовим рішенням.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Відповідно до ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції. 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону             (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно                 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, всупереч вищевказаному засуджений у своїй касаційній скарзі, оскаржуючи вирок апеляційного суду, не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні зазначеного судового рішення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень 
статей 412-414 цього Кодексу є підставами для його скасування чи зміни.
Крім того, засуджений у прохальній частині касаційної скарги просить про скасування та закриття кримінального провадження, з огляду на що вказані вимоги є неконкретними та незрозумілими, оскільки засудженим не уточнено, що саме має скасувати суд касаційної інстанції.
При тому, що касаційна скарга не містить обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження з огляду на положення статей 284, 440 КПК України у їх взаємозв`язку із зазначенням передбачених для того підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського апеляційного суду від 12 червня 2020 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                              ОСОБА_3