ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року 

м. Київ

справа № 520/9085/18

адміністративне провадження № К/9901/33579/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

суддя-доповідач          Гусак М.   Б.,
судді Блажівська Н.   Є., Усенко Є.   А.,

секретаря судового засідання Хом`яка О.   А.,
представника позивача - Розумовського О.   С.,
представника відповідача - Шамілової Л.   Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Харківській області) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року (суддя Мар`єнко Л.   М.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року (судді Григоров А.   М., Бартош Н.   С., Подобайло З.   Г.) у справі № 520/9085/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоінвестпроект» до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоінвестпроект» (далі - ТОВ «Енергоінвестпроект») звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного Управління ДФС у Харківській області від 14 вересня 2018 року: №00003631402 та №00003641402.

Позовна заява обґрунтована, тим, що висновки акта перевірки, на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки судження податкового органу про порушення вимог податкового законодавства ТОВ «Енергоінвестпроект» спростовується наявною первинною документацією щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентами. 

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 28 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20   серпня 2019 року, адміністративний позов задовольнив.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, Головне управління ДФС у Харківській області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами при розгляді справи, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення й ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

ТОВ «Енергоінвестпроект» подало відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на законність та обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень та просить залишити ці рішення без змін.

Касаційна скарга розглядаються у порядку, що діяв до 8 лютого 2020 року, відповідно до пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», що набрав чинності у зазначену вище дату. 

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, обґрунтованість оскаржуваних судових рішень у межах наведених у касаційній скарзі доводів, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 

Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами господарської діяльності ТОВ «Енергоінвестпроект» є електромонтажні роботи; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; неспеціалізована оптова торгівля; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; торгівля електроенергією (основний); торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи; має відповідну ліцензію від 8 жовтня 2014 року №865, видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Енергоінвестпроект» з питань контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 1 січня 2015 року по 31   березня 2018 року, за результатами якої складено акт від 5 червня 2018 року №2268/2040-14-02-08/34633789, за висновками якого визначено порушення позивачем вимог підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 939215,00 грн; пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на 1395484,00 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДФС у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення від 3 липня 2018 року: №   000002301402, яким збільшено на 1174018,75 грн суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств; №   00002321402, яким збільшено на 1738521,25 грн суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.

Рішенням ДФС України від 31 серпня 2018 року №   28328/6/99-99-11-01-01-25 скасовано ці податкові повідомлення-рішення в частині збільшення грошових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість за господарськими операціями з Товариством з обмеженою відповідальністю «НВО ПРОМТЕХЕНЕРГО», у частині збільшення грошових зобов`язань з податку на прибуток за господарськими операціями з ТОВ «НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «ЕНЕРГОТЕХІНВЕСТ» і у відповідній частині штрафні санкції, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Ураховуючи рішення ДФС України, ГУ ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення від 14 вересня 2018 року: №00003631402 за формою «Р», яким ТОВ «Енергоінвестпроект» було збільшено на 1036956,25 грн суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств; №00003641402 за формою «Р», яким ТОВ «Енергоінвестпроект» було збільшено на 1663521,25 грн суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 14 вересня 2018 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є формування ТОВ «Енергоінвестпроект» податкового обліку внаслідок господарських операцій з його контрагентами - товариствами з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» та «НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «ЕНЕРГОТЕХІНВЕСТ».

Так, між ТОВ «Енергоінвестпроект» (покупець) та ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» (постачальник) укладено договір поставки від 1 вересня 2017 року №01/09-17, за умовами якого постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцю кондиціонери марки «Sensei FTE-23ТW» та «Sensei FTE-32ТW» у погодженому сторонами асортименті та кількості, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. На підтвердження придбання вказаного товару позивачем надано листи-замовлення, податкові та видаткові накладні, акти приймання - передачі майна на зберігання, а також оборотно - сальдові відомості; щодо підтвердження отримання прибутку та економічної доцільності вказаної операції позивачем надано бухгалтерську довідку від 9 грудня 2018 року, в якій визначено, що у вересні 2017 року позивачем у компанії ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» придбані кондиціонери на загальну суму 7827600,00 грн, які були в подальшому реалізовані на загальну суму 7866738,00 грн (прибуток від операції складає 32615,00 грн); оплата ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» не здійснена, обліковується кредиторська заборгованість

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з судженням якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що податкові накладні, виписані ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД», відповідають вимогам статті 201 ПК України, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а несплата позивачем коштів за придбаний товар не є доказом безтоварності вказаної господарської операції. Ураховуючи наведене, суди дійшли висновку про те, що позивачем дотримано вимоги ПК України щодо реалізації права на податковий кредит внаслідок господарської операції з ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД», оскільки задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

При цьому суди не взяли до уваги посилання податкового органу, як на підставу нереальності операцій позивача з його контрагентом, на: відсутність у контрагента економічно необхідних можливостей для виконання даного виду операцій (відсутність персоналу для здійснення навантажувально - розвантажувальних робіт: відповідно до даних Звітів за формою 1-ДФ найманих працівників продавець не має, послуги у платників єдиного податку не придбавав, за даними Єдиного державного реєстру податкових накладних аналогічні послуги у інших платників податків не придбавав); неможливість вчинення господарських операцій з урахуванням часу, обсягу поставки, віддаленості контрагента. Суди визнали неналежними та недопустимими як докази пояснення директора ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР -БУД» ОСОБА_1 щодо заперечення здійснення ним господарських операцій з позивачем, надані як під час допиту його в якості свідка в порядку досудового розслідування 5 жовтня 2018 року №32018220000000197 так і під час судового розгляду адміністративним судом, а також протокол допиту свідка ОСОБА_2 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Також між ТОВ «Енергоінвестпроект» (замовник) та ТОВ «НАУКОВО - ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «ЕНЕРГОІНВЕСТ» (виконавець) укладено договір про надання послуг від 10   грудня 2015 року №   01/12-15, за умовами якого виконавець зобов`язувався надати консультативні послуги, а замовник - прийняти надані виконавцем послуги і оплатити їх. На підтвердження факту отримання консультативних послуг та подальше їх використання в господарській діяльності позивачем надано: акт приймання - передачі наданих послуг, податкову накладну, звіт про отримані послуги, договори купівлі - продажу, укладені з контрагентами - покупцями електричної енергії. 

Відповідно до відомостей, розміщених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основний вид діяльності ТОВ «Науково-технічний центр «Енерготехінвест» згідно з КВЕД - 35.14 торгівля електроенергією; на момент надання послуг за договором про надання послуг ТОВ «Науково-технічний центр «Енерготехінвест» вже близько одинадцяти років здійснювало ліцензований вид діяльності з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Ураховуючи наведене, суди дійшли висновку про те, що послуги, отримані від ТОВ «Науково-технічний центр «Енерготехінвест» безпосередньо пов`язані зі здійсненням господарської діяльності ТОВ «Енергоінвестпроект» з постачання електричної енергії. Результати отриманих послуг були використані в господарській діяльності ТОВ «Енергоінвестпроект» шляхом подальшого укладення договорів про купівлю-продаж електричної енергії із споживачами ПП «Діміорс» та ТОВ «Біол».

При цьому суди виходили з того, що податковий орган не надав доказів, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували б фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків; не надав суду доказів, які свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті, або укладення операцій, які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави; не довів, що на момент вчинення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, останні не були зареєстровані у встановленому законом порядку та не мали свідоцтва платника податків на додану вартість.

Відповідно до частини першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам судові рішення у цій справі не відповідають з огляду на наступне.

Із висновків акта перевірки та доводів податкового органу вбачається, що за договором із ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» оформлялися первинні документи з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення господарської операції та правомірності формування витрат, наслідком чого є отримання позивачем ТОВ «Енергоінвестпроект» необґрунтованої податкової вигоди. Таких висновків податковий орган дійшов, встановивши наступне.

У період із грудня 2016 року по 14 вересня 2019 року директором ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» був ОСОБА_1 , який під час допиту в межах досудового розслідування дав свідчення щодо відсутності господарських відносин із ТОВ «Енергоінвестпроект», зокрема пояснив, що не укладав жодних угод із зазначеним товариством, договорів про продаж кондиціонерів, податкових накладних та актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей не підписував (аналогічні за змістом свідчення він надав суду першої інстанції); ОСОБА_2 (який став директором ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» із 14 вересня 2017 року) у межах цього ж досудового розслідування також дав свідчення щодо відсутності факту поставки кондиціонерів на адресу ТОВ «Енергоінвестпроект» та підписання податкових накладних та актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Водночас суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що факт заперечення участі у господарській діяльності не може бути беззаперечним доказом безтоварності спірної операції, оскільки первинні документи щодо господарської операції з ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» оформлені відповідно до вимог частини другої статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», наявні у справі матеріали не містять доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Докази, на які послалися суди на обґрунтування своїх рішень, є обов`язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення господарських операцій. Суди свій висновок про правомірність дій позивача (обставин, що мають істотне значення) зробили не на підставі допустимих доказів.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 

За правилами пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. 

За змістом частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які у розумінні абзацу одинадцятого статті 1 цього Закону є документами, які містять відомості про господарську операцію та відповідно до частини другої статті 9 цього ж Закону повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської діяльності і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 

Формально оформлені (складені) первинні документи та/або сплата грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідних товарів (робіт, послуг).

Наявність ознак фіктивності господарської діяльності безпосередньо впливає на спростування факту здійснення господарських операцій та можливість формування на підставі первинних документів фіктивного підприємства податкової вигоди.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України від 15 травня 2003   року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи

Згідно зі статтею 10 цього Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у випадку нез`ясування платником податків наявності повноважень у представника контрагента щодо укладення угоди, здійснення господарської операції (оформлення первинних документів), така поведінка може свідчити про наявність умислу на безпідставне одержання податкової вигоди та тягнути за собою ризик настання негативних наслідків для такого платника, зокрема - неврахування для цілей податкового обліку господарських операцій, підтверджених документами, оформленими з порушенням приписів чинного законодавства. 

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити, зокрема, підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на обґрунтування своїх доводів зазначав, зокрема, що у постачальника ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» відсутні економічно-необхідні можливості для виконання договору щодо поставки кондиціонерів, а саме: відсутність персоналу для здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт (найманих працівників не має, послуги у платників єдиного податку не придбавав); відсутність складських приміщень (за адресою, зазначеною у договорі як місце зберігання, постачальником орендувалося лише 10 метрів квадратних під офіс); недекларування постачальником у деклараціях з податку на додану вартість господарських операцій щодо постачання кондиціонерів (суму 1304600,00 грн не включено ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» до складу податкових зобов`язань з цього податку за вересень 2017 року, декларацію з податку на прибуток за 2017 рік не подано, доходи від цієї операції не задекларовано).

Таким чином, у цій справі недослідженими залишилися й обставини наявності у ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» технічної можливості виконання укладеної із позивачем угоди.

Документи, які підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - змісту послуг, що надаються, умов перевезення, зберігання товарів тощо. 

З огляду на зазначене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо підтвердження права позивача на формування показників податкового обліку за господарською операцією з ТОВ «Будівельна компанія «ІНТЕР - БУД» колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених відповідно до вимог процесуального закону.

Окрім того, дійшовши висновку про те, що факт отримання консультативних послуг від ТОВ «Науково-технічний центр «Енерготехінвест» та подальше їх використання позивачем в господарській діяльності підтверджується наданими позивачем первинними документами (актом приймання - передачі наданих послуг, податковою накладною, звітом про отримані послуги тощо, договорами купівлі - продажу, укладеними з контрагентами - покупцями), суди попередніх інстанцій не спростували доводів відповідача щодо відсутності обов`язкових реквізитів у акті виконаних робіт, ненадання звіту з детальною інформацією щодо наданих послуг, не підтвердження економічного ефекту за наслідками отриманих від ТОВ «Науково-технічний центр «Енерготехінвест» послуг.

Згідно з частиною другою   статті 77 КАС України   в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми податкового кредиту, підписані не повноважними особами, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої   статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення як протиправного, прийнятого податковим органом з підстав формування платником податків даних свого податкового обліку за наслідками фіктивних господарських операцій.

За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша).

Згідно з частиною другою   статті 353 КАС України   підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази;   або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Наведені порушення судами вимог процесуального законодавства унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи наведене, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити частково.

2. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                М.   Б. Гусак

Судді:                                                                                                     Н.   Є. Блажівська

                                                                                                    Є.   А. Усенко