УХВАЛА

24 вересня 2020 року 

м. Київ

справа № 420/5442/19

адміністративне провадження № К/9901/23111/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі №420/5442/19 за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Громадяни Ірану ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернулися до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної міграційної служби України, у якому просили:
- визнати протиправними та скасувати рішення Державної міграційної служби України від 07 серпня 2019 року №273-19 та № 274-19, якими було відмовлено позивачам у визнанні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту;
- зобов`язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання позивачів біженцями або особами, які потребують додаткового захисту стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 .
На обґрунтування позовних вимог позивачі вказують на те, що вважають оскаржувані рішення ДМС України необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки приймаючи рішення, відповідач належним чином не вивчив та не проаналізував інформацію, що може бути доказом наявності умов для визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту. Також позивачі вказали, що прийняте рішення порушує їх права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України, зокрема, право на отримання притулку в Україні, яке закріплене в статті 26 Конституції України.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України №273-19 від 07 серпня 2019 року.
Визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України № №274-19 від 07 серпня 2019 року.
Зобов`язано Державну міграційну службу України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішень           №273-19 та № 274-19 від 07 серпня 2019 року, зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням апеляційної інстанції, позивачі звернулися до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень слідує, що спірні правовідносини виникли щодо перебування іноземця на території України.
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, прийняті у справі незначної складності, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі №420/5442/19 за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк