ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2811/20                                                  Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Гаврилюк В.О.,                                                                                                                                                           Суддя-доповідач Кобаль М.І.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Бужак Н.П., Костюк Л.О.
при секретарі                                     Кондрат Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач, Центральний ВДВС у місті Черкаси) в якому просив:
- визнати  протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Пустобаєвої О.М. від 24.09.2019 року у виконавчому провадженні № 60144101 на суму 106  307,02 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав через свого представника апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.12.2017 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про відкриття ВП № 55418351, з виконання виконавчого листа №711/6161/17, виданого 22.11.2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 1 063 070,16 грн.
16.01.2018 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП № 55418351.
28.01.2019 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову у ВП № 55418351 про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону  України  «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що надійшла письмова заява стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання.
28.01.2019 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову у ВП № 55418351 про стягнення з боржника виконавчого збору.
24.09.2019 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову у ВП № 60144101 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 106 307,02 грн. (далі по тексту - оскаржувана постанова).
Вважаючи протиправною оскаржувану постанову, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем правомірно винесено оскаржувану постанову, відповідно до вимог  Закону № 1404-VІІІ, а тому підстави для визнання протиправною та скасування постанови від 24.09.2019 року у ВП № 6014410 відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закону №1404) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII врегульовано, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
У відповідності до пункту 1, підпункту 1 пункту 2 статті 17 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч. 1 статті 26 Закону N 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 
1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 
2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 
3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 
4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 
5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Частиною 5 вказаної статті Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Таким чином, у разі надходження від стягувача заяви про повернення виконавчого документа, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Як убачається із матеріалів справи та вже зазначалося судом, 28.01.2019 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову у ВП № 55418351 про повернення виконавчого документа стягувачу.
28.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову у ВП № 55418351 про стягнення з боржника виконавчого збору.
У свою чергу, 24.09.2019 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено оскаржувану постанову у ВП № 60144101 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 106 307,02 грн. 
Колегія суддів звертає увагу, що вищевказана постанова повністю узгоджується із приписами статті 37 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Закону № 1404-VIII Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що виконавчий збір є обов`зковим до сплати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Розмір виконавчого збору становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.
Частиною 6 статті 27 Закону N 1404-VIII передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.
Отже у разі стягнення з боржника всієї суми виконавчого збору, при повторному пред`явленні виконавчого документа до виконання до органів державної виконавчої служби - виконавчий збір не стягується. 
Між тим, правовими положеннями частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що апелянт помилково пов`язує стягнення виконавчого збору із реальним стягненням грошових коштів на користь стягувача, оскільки положення частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII, встановлюють підставу для стягнення виконавчого збору, а саме: повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», з приміткою - якщо виконавчий збір не стягнуто.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, у даному випадку, виконавчий документ повернуто на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII, таким чином наявні законні підстави для стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 .
Таким чином, оскаржувана постанова прийнята відповідачем з дотриманням строку, встановленого частиною 3 статті 40 Закону N 1404-VIII та за наявності підстав для її прийняття.
Крім того, постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби.
Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що станом на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття ВП № 60144101 від 24.09.2019 року, постанова, яка є виконавчим документом та на підставі якої стягнуто виконавчий збір з ОСОБА_1 , від 28.01.2019 року у ВП №55418351, останнім оскаржена не була, тобто була чинна та підлягала виконанню.
Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. 
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                            Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 07.09.2020 року