ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4349/17  Номер провадження 22-ц/814/1666/20	Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,
За участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.
Представника позивача ОСОБА_1 ,
Відповідача: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб: виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, про виділення частки у спільній частковій власності в окремий об`єкт нерухомості
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Блажко І.О.,-

В С Т А Н О В И В:
В травні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд ухвалити рішення, яким виділити їй у окремий об`єкт нерухомості частину житлового будинку, який складається з наступних об`єктів: І-І коридор 10,7 кв.м., кімната І-5 пл. 8,5 кв.м., кімната І-6 площею 14,9 кв.м., кімната І-7 пл. 6.6. кв.м., в мансарді кімната І-9 пл. 12,6 кв.м., кімната І-ІІ пл. 17,9 кв.м., ванна кімната І-8 пл. 6,10 кв.м., 2/3 частин огорожі, балкон, гараж літ. «Б», вбиральня літ. «В», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , і складають одиницю з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно, нової реєстраційної справи, та присвоєнням нового реєстраційного номеру на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач просила суд визнати за нею право власності на виділений об`єкт, як на окремий об`єкт нерухомого майна, припинити право спільної часткової власності на 7/10 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з: І-І коридору 10,7 кв.м., кімнати І-5 пл. 8,5 кв.м., кімнати І-6 пл. 14,9 кв.м., кімнати І-7 пл. 6,6 кв.м., в мансарді кімнати І-9 пл. 12,6 кв.м., кімнати І-ІІ пл. 17,9 кв.м., ванної кімнати І-8 пл. 6,10 кв.м, 2/3 частини огорожі, балкону, гаражу літ. «Б», вбиральні літ. «В», що належить ОСОБА_3 . Просила судові витрати, пов`язані з розглядом справи компенсувати за рахунок відповідача.
Підстави позову вмотивовувала тим, що  згідно договору дарування від 16 грудня 1992 року та 04 квітня 1994 року їй належить на праві власності 7/10 частин житлового будинку , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частина житлового будинку в розмірі 3/10 належить на праві власності ОСОБА_2 . Відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2001 року виділені реальні частки у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами, у відповідності до якого: ОСОБА_3 виділено: І-І коридор 10,7 кв.м., кімнату І-5 пл. 8,5 кв.м., кімнату І-6 пл. 14,9 кв.м., кімнату І-7 пл. 6,6 кв.м., в мансарді кімнату І-9 пл. 12,6 кв.м., кімнату І-ІІ пл. 17,9 кв.м, ванну кімнату І-8 пл. 6,10 кв.м., 2/3 огорожі, балкон, гараж літ. «Б», вбиральню літ. «В», що складає 7/10 частки всього домоволодіння.
Тобто спірний будинок фактично поділений між двома власниками – ОСОБА_3 (частка 7/10) та ОСОБА_2 (частка 3/10).
Також вказувала на те, що згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2003 року розподілено земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За цим рішенням ОСОБА_2 виділено частину земельної ділянки площею 232 кв.м., а ОСОБА_3 , площею 540 кв.м.. Земельну ділянку площею 28 кв.м. залишено у загальному користуванні.
На даний час у кожного із співвласників є окремий вхід у будинок, якими кожна із сторін користується окремо. Однак через перешкоджання відповідача ОСОБА_2 у здійсненні технічної інвентаризації, ОСОБА_3 не має можливості подати оновлений технічний паспорт.
Окрім цього, співвласнику ОСОБА_2 пропонувалося укласти договір про виділення частки позивача у окремий об`єкт нерухомого майна, але відповідач не повідомила про свою згоду на укладення такого договору, що змусило звернутися з цим позовом до суду.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2020 року позовну заяву  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб: виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, про виділення частки у спільній частковій власності в окремий об`єкт нерухомості – задоволено частково.
Виділено ОСОБА_3  в окремий об`єкт нерухомого майна, який у цілому складається з : І-І коридор 10,7 кв.м., кімната І-5 пл. 8,5 кв.м., кімната І-6 пл. 14,9 кв.м., кімната І-7 пл. 6,6 кв.м., в мансарді кімната І-9 пл. 12,6 кв.м., кімната І-ІІ пл. 17,9 кв.м., ванна кімната І-8 пл. 6,10 кв.м., 2/3 частини огорожі, балкон, гараж літ. «Б», вбиральня літ. «В», та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і складає одиницю.
Визнано за  ОСОБА_3 право власності на виділений об`єкт нерухомого майна, який у цілому складається з: І-І коридор 10,7 кв.м., кімната І-5 пл. 8,5 кв.м., кімната І-6 пл. 14,9 кв.м., кімната І-7 пл. 6,6 кв.м., в мансарді кімната І-9 пл. 12,6 кв.м., кімната І-ІІ пл. 17,9 кв.м., ванна кімната І-8 пл. 6,10 кв.м., 2/3 частини огорожі, балкон, гараж літ. «Б», вбиральня літ. «В», та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинено право спільної часткової власності на 7/10 (сім десятих) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається у цілому з: І-І коридор 10,7 кв.м., кімната І-5 пл. 8,5 кв.м., кімната І-6 пл. 14,9 кв.м., кімната І-7 пл. 6,6 кв.м., в мансарді кімната І-9 пл. 12,6 кв.м., кімната І-ІІ пл. 17,9 кв.м., ванна кімната І-8 пл. 6,10 кв.м., 2/3 частини огорожі, балкон, гараж літ. «Б», вбиральня літ. «В», та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .
В іншій частині позову – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

З даним рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.
Вказує на те, що суд ухвалив рішення про визнання за позивачем права власності на самовільно побудовану кімнату І-ІІ площею 17,9 кв. м., що суперечить нормам ч. 2 ст. 376 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду судом апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником 7/10 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується копіями: договору дарування від 16 грудня 1992 року, зареєстрований державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Башинською Т.В. та зареєстровано в реєстрі за №3-9865, договору дарування від 04 квітня 1994 року, зареєстрованому державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної Тімченко І.А. та зареєстровано в реєстрі за № 6-970.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2001 року житловий будинок АДРЕСА_1 за надвірними будівлями реально розділено та виділено: ОСОБА_2 : кухню 1-2 пл. 6,7 кв.м.; кімнату 1-3 пл. 7,0 кв.м; кімнату 1-4 пл. 17,9 кв.м.; частину коридору 1-1 розміром 1,10х1,0 пл. 1,1 кв.м., які зафарбовані на схемі варіанту №1 червоним кольором, а також 1/3 частину огорожі, що складає 3/10 частини цього домоволодіння вартістю 6390 гривень.
ОСОБА_3 вказаним рішенням виділено: коридор І-І пл. 10,7 кв.м.; кімнату 1-5 пл. 8,5 кв.м.; кімнату 1-6 пл. 14,9 кв.м.; кімнату 1-7 пл. 6,6 кв.м.; ванну кімнату 1-8 пл. 6,10 кв.м., в мансарді кімнату 1-6 пл. 12,6 кв.м.; кімнату 1-11 пл. 17,9 кв.м., що зафарбовано на схемі варіанту №1 синім кольором, 2/3 частини огорожі, балкон, гараж літ. «Б», вбиральню літ. «В», що складає 7/10 частин цього домоволодіння дійсною вартістю 14 911 гривень.
Цим же рішенням зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок провести переобладнання: добудувати тамбур 1,5х3 м за згодою з архітектурою; в приміщенні 1-1 встановити перегородку біля входу в кімнату 1-4; з кухні 1-2 вирубати двірний отвір назовні; із кімнати 1-3 вирубати двірний отвір назовні; закласти двірний отвір з кухні 1-2 в коридор 1-1. Вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат у справі.
Вказане рішення набрало законної сили і є чинним.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2003 року у справі №2-1213-/2002 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл земельної ділянки задоволено частково.
Виділено ОСОБА_2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 232 кв.м., яка зафарбована на схемі «Варіант 1» висновку технічної експертизи червоним кольором. Виділено ОСОБА_3 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 540 кв.м., яка зафарбована на схемі «Варіант 1» висновку технічної експертизи синім кольором. Залишено в загальному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 ., яка на схемі «Варіант 1» висновку технічної експертизи не зафарбована. Вирішено питання про судові витрати.
Рішення набрало законної сили та є чинним.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично на сьогоднішній день у кожного із співвласників є окремий вхід у будинок, якими вони користуються окремо. Однак через перешкоджання ОСОБА_2 здійснити технічну інвентаризацію, позивач не має можливості подати оновлений технічний паспорт, у якому були б висвітлені ці факти, чим порушує права позивача як власника частини домоволодіння на вільне розпорядження ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А ч.1,2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.321 даного закону передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.1,2ст.328 ЦК України)

Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2001 року реально розділено та виділено його співвласникам відповідні частини з надвірними будівлями.

Тобто, спірний будинок вже давно фактично розділений між співвласниками на два окремі домоволодіння з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. 
Даний факт не заперечується сторонами та підтверджений належними доказами.

Окрім цього, за змістом норми ст. 364 ЦК України виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Тобто у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Після виділу частки із спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Як зазначено вище, рішення про поділ домоволодіння та земельної ділянки між співвласниками набрали законної сили та є чинними. Переобладнання будинку відповідачем ОСОБА_2 проведені.

Вирішуючи  питання  про наявність  підстав  для закриття провадження  в  зазначеній  частині  позовних вимог, апеляційний суд зазначає, що позивачка  заявила дещо  інші   позовні  вимоги  зокрема   про виділ  цього  майна в  окрему  одиницю  з присвоєнням  окремої  адреси  та що ці частки складають одиницю з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно, нової реєстраційної справи, та присвоєнням нового реєстраційного номеру на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ..

Таким чином, хоча вимоги і є схожими, однак вони не є тотожними, в зв`язку з чим відсутні підстави для закриття провадження у справі з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Враховуючи зміст позовних вимог ОСОБА_3 , апеляційний суд зазначає, що   ОСОБА_2  не є належним відповідачем за позовними вимогами щодо виділення зазначених об`єктів в окрему  одиницю з присвоєнням  окремої  адреси та, що виділена частка складає одиницю з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно, нової реєстраційної справи, та присвоєнням нового реєстраційного номеру на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Сама по собі згода чи незгода відповідача ОСОБА_2 у присвоєнні зазначеному об`єкту окремої адреси не свідчить про порушення нею права власності ОСОБА_3 . 

Доводи апелянта ОСОБА_2 в тій частині, що вона після рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2001 року не порушувала права та законні інтереси позивачки є обґрунтованими. 

Згідно з вимогами ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.  Кожна  сторона зобов`язана довести ті обставини, на  які  вона  посилається   як  на  підставу  своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка в установленому законом порядку зверталася до компетентних органів щодо реєстрації її права власності на вже виділені їй об`єкти нерухомого майна. 

Що стосується доводів апелянта про визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
З матеріалів справи вбачається, що виділ домоволодіння був здійснений відповідно об`єктів нерухомого майна з приводу яких були ухвалені рішення про поділ між співвласниками. Вказані рішення набрали законної сили та є чинними.
Питання відносно самовільно збудованих приміщень: кімнати 1-10 площею 14,8 м2 та кімнати 1-12 площею 14,30 м2 при ухваленні рішення не вирішувалося.
Заперечення апелянта в тій частині, що кімната І-ІІ площею 17,9 кв. м. є самовільною побудовою не знайшли свого підтвердження в ході перегляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що  відповідачка  не  порушувала   права  та законні  інтереси  позивачки у  справі, та  що реальний  виділення в натурі  частки  із права  спільної часткової власності  проведено    рішенням   Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2001 року , рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог .
Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат також підлягає скасуванню. 
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
        Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2020 року,– скасувати. Ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову  ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя :                                        П.С. Абрамов

Судді:                                                         С.М. Бондаревська 

                                                               Л.І. Пилипчук