ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/147/20 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А. 
 
Провадження № 22-ц/807/2237/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

                                                         
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 вересня 2020 року                                                         м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» у особі Тетяненка Дениса Анатолійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2020 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020р. Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 , користуються послугами Концерну «МТМ», але оплату за послуги вносять не в повному обсязі, тому за період з 01.11.2013 по 01.12.2019рр. утворилась заборгованість в сумі 33 392 грн. 81 коп., яку просить стягнути солідарно з відповідачів разом із судовими витратами.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.04.2020 року закрито провадження в частині заявлених вимог до ОСОБА_2 у зв`язку із смертю останньої.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції, вказуючи, що позивач довів надання послуг до помешкання відповідача та розмір заборгованості за них, але відмовив в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Концерн «Міські теплові мережі» у особі Тетяненка Д.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неправильним встановленням судом фактичних обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що відсутність укладеного договору між відповідачем та Концерном «МТМ» не звільняє відповідача від сплати отриманих послуг. Крім того, відповідач ОСОБА_1 у своєму відзиві на позовну заяву вказував про часткове визнання суми заборгованості та зазначав про необхідність складення розрахунків заборгованості за останні три роки. Позивачем надано суду обґрунтований розрахунок на підтвердження розміру заборгованості за надані відповідачу послуги за спірний період, а тому суд першої інстанції міг визначити самостійно суму заборгованості до стягнення, по якій строк позовної давності не було пропущено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що дійсно визнавав частину заборгованості за надані послуги та самостійно розрахував цю суму, але у зв`язку із застосуванням позовної давності концерн не здійснив перерахунку суми заборгованості, а тому не довів її розмір, не подавши уточненої позовної заяви. Вважає, що в такому разі суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову. 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживали в квартирі АДРЕСА_1 , користувалися послугами Концерну «МТМ», але оплату за послуги підприємства вносили не в повному обсязі, тому за період з 01.11.2013 по 01.12.2019рр. утворилась заборгованість в сумі 33 392 грн. 81 коп. (а.с. 22-23).
Згідно копії свідоцтва про смерть відповідачка ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі залишився зареєстрованим її син ОСОБА_1 .

Шевченківський суд закрив провадження щодо вимог концерну до ОСОБА_2 , тому вимоги щодо всієї заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.11.2013р. по 01.12.2019р. спрямовані концерном до відповідача ОСОБА_1 .
Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (із змінами), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Концерн "Міські теплові мережі" надає послуги з теплопостачання, а відповідач користується вказаними послугами з теплопостачання, чим фактично підтверджує свою згоду на отримання цих послуг, що призвело до виникнення між сторонами договірних відносин, а відтак наявність у відповідача обов`язку сплачувати позивачеві за отримані послуги.
Відповідно до довідки Концерну «МТМ» заборгованість за період з 01.11.2013 року по 01.12.2019рр. за вказані послуги по квартирі відповідача складає 33 392,81 грн., що підтверджується розширеним розрахунком.

Відповідач не заперечував надання послуг у вказаному періоді позивачем до його житла за вказаною адресою та невиконання обов`язку ним та матір`ю за життя щодо оплати наданих послуг.
Судом першої інстанції було правомірно встановлено наявність заборгованості за надані до квартири відповідача послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, визнано правильним її розмір. 

Попри це, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у зв`язку із пропуском строку позовної давності.
Застосовуючи позовну давність, суд вказував, що позивач саме з жовтня 2014 року мав довідатися про порушення свого права, і саме з цього часу для нього розпочався перебіг позовної давності. Оскільки з позовом до суду позивач звернувся 10.01.2020 року, тобто зі спливом строку позовної давності, то його позовні вимоги не можуть бути задоволені судом.
Проте, таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права з огляду на наступні обставини.
Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, згідно з ч. 5 цієї норми за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Суд правильно визнав, що письмового договору про збільшення строку позовної давності між сторонами не укладалось, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати загальний трирічний строк позовної давності.

Але в подальшому суд вказував, що під час розгляду справи позивачем позовні вимоги не змінювалися та після заявлення відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності позивачем не було надано інший розрахунок заборгованості, зроблений в межах строку позовної давності.

Колегія вважає, що доводи позивача в апеляційній скарзі є слушними, оскільки не по всьому періоду, у якому утворилась заборгованість, пропущено строк позовної давності, а тому суд міг самостійно вирахувати розмір заборгованості, щодо якої строк позовної давності пропущено не було. До того ж, позивач був позбавлений можливості урахувати строк позовної давності, оскільки судове засідання 26.06.2020р. було відкладено, у засідання 30.04.2020р. учасники справи не викликались, а доказів направлення відповідачем позивачу у лютому 2020р. відзиву на позовну заяву разом із заявою про застосування строку позовної давності матеріали справи не містять, оскільки до відзиву не долучено поштові документи про таке направлення. 
Колегія в ході розгляду справи встановила наступні обставини.

Так, в межі позовної давності входить період з 01.01.2017р. по 01.12.2019р., у якому 
заборгованість складає - 24 607,70 грн. 

Однак ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але після її смерті позивач продовжував здійснювати нарахування на неї за тепло і гарячу воду: за жовтень у сумі - 354 грн. та листопад - 790,21 грн., що складає: 354 + 790,21 = 1144,21 грн.

Тому вказану суму слід відрахувати від загальної суми заборгованості: 24 607,70 - 1144,21 = 23 463,49 грн., що є доведеним розміром заборгованості.

У відзивах на позовну заяву та на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказував, що його матір ОСОБА_2 мала пільги у вигляді 50 % сплати за комунальні послуги.

На підтвердження цим обставинам відповідачем було надано копію посвідчення ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 , згідно з яким вона має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни ( а.с. 48). 

Статтею 14 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» регламентовано пільги для учасників війни. Відповідно до змісту п. 5 ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» учасникам війни надається пільга у вигляді 50-процентної знижки плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. 
Але для того, щоб скористатись вказаними пільгами, ОСОБА_2 мала дотриматись певного порядку.
Відповідно до пункту 7 постанови КМУ № 94 від 16.02.1994р. ( у ред. від 05.05.2016р., що діяла у часі нарахування заборгованості) «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», громадянам, які набули статусу ветерана війни або особи, яка має особливі заслуги пере Батьківщиною, та особам, на яких поширюється чинність вказаного закону, пільги надаються з дня звернення. 
Порядком організації роботи управлінь праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по районах міста з підприємствами - надавачами послуг щодо звернень громадян з питань надання пільг на житлово-комунальні послуги та послуги зв`язку, затвердженим рішенням виконкому Запорізької міської ради № 85 від 04.3.2014р. ( який був чинним у періоді нарахування заборгованості), передбачається обов`язкове звернення особи, яка має право на пільги, до УПСЗН із заявою та пакетом необхідних документів для УПСЗН та для кожного підприємства. 

Згідно з цим порядком пільговик вноситься до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, а УПСЗН протягом трьох днів надсилає інформацію про пільговика відповідним підприємствам, що надають комунальні послуги. 

Зазначаючи про пільги матері, відповідач не надав доказів тому, що остання за життя надала до УПСЗН пакет документів для Концерну «МТМ». Або особисто такий пакет документів віднесла відповідачу у спірному періоді з 01.01.2017р. по 13.10.2019р.
Посилання відповідача на наявність пільг у платіжках про сплату за надані послуги таких постачальників як КП «Водоканал» та МКП «Основаніє», не створює преюдиції для того, щоб вважати узгодженими такі відносини і щодо позивача. 

Навпаки, Концерн «МТМ» надав лист УПСЗН по Шевченківському району, у якому на обліку перебувала за життя ОСОБА_2 , № 08-05/2661 від 20.07.2020р., згідно з яким остання протягом 2017-2019рр. як пільговик з питання надання пільг по теплопостачанню та гарячому водопостачанню не зверталась, тому від Концерну «МТМ» в зазначений період інформація щодо суми нарахованої пільги до відшкодування не надавалась. 

Зважаючи на ці обставини, Концерн «МТМ», попри наявність у ОСОБА_2 пільги, не міг нараховувати їй 50 % оплати за надані послуги, оскільки остання сама за життя не дотрималась порядку, не звернувшись до постачальника у спірному періоді щодо підтвердження своїх пільг. 
Таким чином, заборгованість, яка виникла у період з 01.01.2017р. по 01.10.2019р., слід визначити без урахуванням пільг ОСОБА_2 , що буде становити 23 463,49 грн. 

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 541 Цивільного кодексу України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Вказаним аналізом норм матеріального права спростовуються ствердження відповідача в тій частині, що йому належить сплатити тільки нараховану на нього суму за комунальні послуги, які є помилковими, оскільки борг за комунальні послуги є солідарним обов`язком для всіх споживачів, які зареєстровані у житловому приміщенні. А тому навіть у випадку смерті будь-якого члена сім`ї, інші мешканці мають відповідати за всю заборгованість, як нараховану на них, так і за ту, що утворилась за життя наймача, з яким вони разом проживали у квартирі до смерті останнього.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія скасовує оскаржуване рішення суду та приймає постанову про часткове задоволення позову концерну, а саме, про стягнення заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання та централізованого опалення за період з 01.01.2017р. по 01.12.2019р. у сумі 23 463,49 грн.

Приймаючи нове судове рішення, колегія згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем заявлено позов з ціною у сумі 33 392,18 грн., за подання якого сплаче-
но судовий збір у сумі 2102 грн. За подання апеляційної скарги позивач сплатив судовий 
збір в сумі 3153 грн. ( а.с. 63).
Всього позивачем сплачено судового збору у сумі 5255 грн., а задоволено позов на суму 23 817,49 грн. Тому до компенсації йому за рахунок відповідача належить сума судо-
вого збору у розмірі: 23 817,49 х 5255: 33 392,18 = 3748,21 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» у особі Тетяненко Дениса Анатолійовича задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2020 рокускасувати.
Позов Концерну "Міські теплові мережі" задовольнити частково.

        Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" " (ЄДРПОУ 32121458, м. Запоріжжя, 69091, бул. Гвардійський, 137; ІВАN: «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313975, НОМЕР_3 ) суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.01.2017 року по 13.10.2019 року в розмірі 23 817 (двадцять три тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 49 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Концерну "Міські теплові мережі" суму судового збору у розмірі 3748 (три тисячі сімсот сорок вісім) гривень 21 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 21 вересня 2020 року.

Головуючий:                                                                         Маловічко С.В.

Судді:                                                                                          Гончар М.С.

                                Подліянова Г.С.

Дата документу 21.09.2020 Справа № 336/147/20