ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10381/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 липня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби якості освіти України, Міністерства освіти і науки України, Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила:
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби якості освіти України, Міністерства освіти і науки України, Кабінету Міністрів України щодо Національного Університету «Одеська юридична академія»;
- зобов`язати Кабінет Міністрів України скасувати наказ Міністерства освіти і науки України №20 від 05.01.2017 р., яким затверджено Статут Національного університету "Одеська юридична академія" (нова редакція) Ідентифікаційний код 20933314;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України скасувати посаду Президента Національного університету «Одеська юридична академія» шляхом внесення відповідних змін в установчі документи Університету та викладення його Статуту у новій редакції;
- зобов`язати Кабінет Міністрів України та Міністерство освіти і науки України провести службове розслідування стосовно колишнього Міністра освіти і науки України ОСОБА_2 з приводу видання незаконного наказу №20 від 05.01.2017 р. про затвердження Статуту Національного університету «Одеська юридична академія» (нова редакція) Ідентифікаційний код 20933314;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України достроково розірвати контракт з ректором Національного університету «Одеська юридична академія» Загороднім Віктором Євстафійовичем №1-76 від 30.05.2018 р.;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України провести перевірку фінансово- господарської діяльності Національного університету «Одеська юридична академія» (згідно інформації, представленої у колективному зверненні колишніх співробітників Університету від 18.11.2019 р.).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України, оскільки позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Зокрема, скаржник зазначає, що позовні вимоги багато в чому обґрунтовуються ідентичними доказами, а саме колективними та індивідуальними зверненнями. Поруч з цим, наголошує, що усі позовні вимоги є похідними від позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідачів як органів управління у сфері освіти щодо Національного університету «Одеська юридична академія».
Апелянт стверджує, що вимога про зобов`язання Міністерства освіти і науки України розірвати контракт з ректором Національного університету «Одеська юридична академія» в даному випадку носить публічно-правовий характер.
Крім того, 24 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про зупинення апеляційного провадження у справі до винесення рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №420/3453/19.
На обґрунтування клопотання позивач зазначила, що у справі №420/3453/19 ставиться питання про відступ від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 06.03.2018 р. у справі №826/18956/16, дана справа містить виключну правову проблему та стосується предметної юрисдикції адміністративних судів.
Пунктом 5 частини 2 статті 236 КАС України встановлено, що суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Колегія суддів зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм.
Так, у справі №420/3453/19 позивач звернулась з позовом до ректора Національного університету «Одеська юридична академія» Загороднього Віктора Євстафійовича , в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення її до Плану проходження стажування, не включення її до наказу ректора «Про підвищення кваліфікації», не направлення її на підвищення кваліфікації/стажування, невиконання приписів Міністерства освіти і науки України (лист Міністерства освіти і науки України № 3/144-19 від 02 травня 2019 року) щодо повідомлення позивача про результати розгляду звернення від 04 березня 2018 року.
Водночас, у справі №640/10381/20 вимоги позивача звернені до Державної служби якості освіти України, Міністерства освіти і науки України, Кабінету Міністрів України щодо визнання протиправною їх бездіяльності щодо Національного Університету «Одеська юридична академія». У цій справі позивач просить зобов`язати МОН скасувати наказ про затвердження статуту Національного Університету «Одеська юридична академія» та посаду Президента Національного Університету «Одеська юридична академія»; зобов`язати КМУ та МОН провести службове розслідування стосовно колишнього міністра МОН; зобов`язати МОН достроково розірвати контракт з ректором університету; зобов`язати МОН провести перевірку фінансово-господарської діяльності університету.
Дослідивши матеріали даної справи та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №420/3453/19, колегія суддів дійшла висновку, що спірні правовідносини у справах №640/10381/20 та №420/3453/19 не є подібними.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для зупинення провадження у справі.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1  статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,  161,  172  цього  Кодексу.
Згідно з частиною 1  статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні вимоги.
З огляду на зміст позовної заяви та заявлених позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що предметом даної позовної заяви є об`єднані вимоги, які мають самостійні обсяги доказування та підтверджуються різними доказами.
Проте, колегія суддів зазначає, що ключовим питанням при поверненні позовної заяви було не допущення об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимогу, зокрема, про дострокове розірвання контракту з ректором Національного університету «Одеська юридична академія» Загороднім Віктором Євстафійовичем .
Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначення компетенції державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти регулюються  Законом України «Про вищу освіту» (далі - Закон № 1556-VII).
Відповідно до частини 7  статті 27 Закону № 1556-VII, заклад вищої освіти діє на підставі власного статуту.
За змістом частини 2  статті 15 Закону № 1556-VII  засновник (засновники) закладу вищої освіти або уповноважений ним (ними) орган затверджує статут закладу вищої освіти та за поданням вищого колегіального органу громадського самоврядування закладу вищої освіти вносить до нього зміни або затверджує нову редакцію; укладає в місячний строк контракт з керівником закладу вищої освіти, обраним за конкурсом у порядку, встановленому цим Законом; за поданням вищого колегіального органу громадського самоврядування закладу вищої освіти достроково розриває контракт із керівником закладу вищої освіти з підстав, визначених законодавством про працю, чи за порушення статуту закладу вищої освіти та умов контракту; здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю закладу вищої освіти; здійснює контроль за дотриманням статуту закладу вищої освіти; здійснює інші повноваження, передбачені законом і статутом закладу вищої освіти.
Розділом 4 Статуту Національного університету «Одеська юридична академія» визначено права та обов`язки МОН як засновника.
Так, МОН в межах своїх повноважень реалізує такі права та обов`язки по управлінню Університетом: 1) за поданням конференції трудового колективу Університету затверджує Статут Університету, затверджує нову редакцію Статуту Університету; 2) здійснює контроль за дотриманням Статуту Університету; З) укладає в місячний строк контракт із ректором Університету, обраним за конкурсом у порядку, встановленому Законом України «Про вищу освіту»; 4) за поданням конференції трудового колективу достроково розриває контракт із ректором Університету з підстав, визначених законодавством про працю, чи за порушення цього Статуту та умов контракту; 5) забезпечує фінансування Університету відповідно до встановлених нормативів та напрямів діяльності; 6) здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю Університету; 7) здійснює інші повноваження, передбачені законом і цим Статутом.
Таким чином, Міністерство освіти і науки України, в даному випадку, реалізовує  передбачені законодавством повноваження засновника закладу вищої освіти, тобто діє як суб`єкт цивільного права, оскільки наділена правами та обов`язками власника відносно вказаного вищого навчального закладу як іншої юридичної особи - об`єкта комунальної власності та одночасно суб`єкта приватного права.
Схожі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №  569/5553/17.
Як зазначає сама позивач, позовна вимога про розірвання контракту з ректором  Національного університету «Одеська юридична академія» обумовлена порушенням останнім умов контракту, відтак, враховуючи юридичну природу спору, такий не належить до категорії спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
За правилами частини 1  статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір в частині вимог щодо зобов`язання Міністерства освіти і науки України достроково розірвати контракт з ректором Національного університету "Одеська юридична академія" не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, а стосується трудових відносин і має вирішуватись судом за правилами  Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 1  статті 172 КАС України  в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
В свою чергу, частиною 4  статті 172 КАС України  передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання позивачем в одне провадження позовних вимог, які за правилами належить розглядати в порядку різного судочинства.
Відповідно до частини 6  статті 172 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
В даному випадку, роз`єднання позовних вимог з їх подальшим розглядом судом першої інстанції, з огляду на зміст та юридичну природу обставин, описаних у позовній заяві, не допускається з урахуванням імперативних приписів частини 4 статті 172 КАС України.
Відповідно до  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
З огляду на наведене, відносно даного спору, із заявленими в такому вигляді позовними вимогами, адміністративний суд не може вважатись «судом, установленим законом», у розумінні  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, а об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, не допускається, то наявні підстави для повернення позовної заяви.
Колегія суддів також звертає увагу на положення частини 8  статті 169 КАС України, відповідно до якої, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Щодо порушення судом першої інстанції строку, передбаченого частиною 5 статті 169 КАС України, колегія суддів зазначає, що позивач зверталась до суду першої інстанції із відповідним запитом про надання інформації. У відповідь на запит позивачу було надано повну та обґрунтовану відповідь.
При цьому, відповідно до частини 2 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
В даному випадку, таке порушення процесуальної норми права не призвело до неправильного вирішення питання.
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ 

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        В.П.Мельничук

суддя                                        О.М.Оксененко