ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 р.	Справа № 820/5964/16	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 820/5964/16
за позовом           Головного управління ДПС у Харківській області      
до            ОСОБА_1                    
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Київська об`єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- стягнути з ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) податковий борг у сумі 331188,01 грн. на р/р 33116341700004, банк одержувача: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО: 851011, одержувач: УДКСУ у Київському районі м. Харкова, код одержувача: 37999675, код платежу 11010500, назва платежу: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.
Постановою Харківського окружного  адміністративного суду від 07.12.2016 позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) податковий борг у сумі 331188,01 грн. на р/р 33116341700004, банк одержувача: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО: 851011, одержувач: УДКСУ у Київському районі м. Харкова, код одержувача: 37999675, код платежу 11010500, назва платежу: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що посилання позивача на положення абз. д) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІУ, як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб є помилковим, оскільки вказана норма повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст. 14, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІУ і не може їм суперечити.
Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Разом з цим, Головним управлінням ДПС у Харківській області надано до суду клопотання про заміну позивача на його правонаступника.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020  клопотання  Головного управління ДПС у Харківській області про заміну позивача по справі №820/5964/16 - задоволено. Замінено позивача по справі  №820/5964/16 - Київську  державну податкову інспекцію Київського управління Головного управління ДФС у Харківській області на  правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Київській об`єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.
ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 331188,01 грн., яка виникла на підставі порушення платником податків положень абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164. 2 ст. 164 Податкового кодексу України. У зв`язку із виявленням зазначеного порушення, контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення №0000721701 від 05.04.2016 р. на суму 214950,58 грн. за основним платежем та 53907,65 грн. за штрафними санкціями. До складу заявленої до стягнення суми боргу входить також 62329,78 грн. пені.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач доказів щодо спростування вимог позивача суду не надав, а тому вимоги позивача є законними та правомірними.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі  статтею 67 Конституції України   кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
У відповідності до п.58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
За правилами п.58.2 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити розраховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У відповідності до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Згідно п.95.1. ст.95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює на платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Київська об`єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області після вжиття всіх необхідних заходів, передбачених ПК України для стягнення податкового боргу з платника податків - фізичної особи, з дотриманням строків, визначених у статті 95 цього Кодексу, звернулось до суду.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що податкова вимога Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, яка сформована 23.05.2016 № 422-17 на суму 331188, 01 грн. не скасована та підлягає виконанню відповідачем у повному обсязі, а відтак таке податкове зобов`язання є узгодженим та у зв`язку з несплатою його в добровільному порядку набуло статусу податкового боргу.
Таким чином, враховуючи наявність податкового боргу у ОСОБА_1 , що підтверджено матеріалами справи, а також враховуючи дотримання контролюючим органом порядку стягнення боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстави для стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 331188,01 грн.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 по справі №820/1878/16, від 28 .03.2019 по справі №809/1299/16.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На   підставі викладеного,   колегія   суддів,   погоджуючись   з   висновками   суду    першої інстанції,   вважає, що   суд    дійшов   вичерпних   юридичних   висновків   щодо    встановлення фактичних   обставин    справи   і   правильно   застосував   до   спірних правовідносин   норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 року по справі № 820/5964/16 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк   	

Повний текст постанови складено  26.06.2020 року