ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року 
м. Черкаси   

Справа № 707/1700/18		
Провадження № 22-ц/821/1161/20		
категорія: 307000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І.   
суддів:  Капренко О. В., Нерушак Л. В.
секретаря: Анкудінова О .І.  
учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 ;
третя особа:Сагунівська сільська рада Черкаського району,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сагунівська сільська рада Черкаського району Черкаської області про визнання заповіту недійсним, у складі: головуючої судді: Смоляра О. А. повний текст рішення виготовлено 18 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

17 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом вищенаведеного змісту. 
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , по відношенню до якої він є пасинком. 
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 12 червня 2012 року залишила заповіт на ім`я позивача. У встановлений законом шестимісячний термін позивач звернувся до приватного нотаріуса Старовойтова О. С. та подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 62318275. 
При подачі заяви про прийняття спадщини позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я ОСОБА_2 , який було підписано ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , так як ОСОБА_3 не могла самостійно ставити підпис. 
Позивач звернувся до ОСОБА_4 з питанням чи дійсно вона ставила свій підпис на заповіті замість ОСОБА_3 , але отримав відповідь, що вона даний заповіт не підписувала. Позивач вважає, що заповіт складений на ім`я ОСОБА_2 підроблений, а тому в зв`язку з вищевикладеним був змушений звернутися до суду та просив суд визнати вказаний заповіт, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 і посвідчений секретарем Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області недійсним.
Судові витрати покласти на сторону відповідача. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Рішення мотивовано тим, що заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Жодної з передбачених ст. 1257 ЦК України обставин в ході судового розгляду не встановлено. 
Стороною позивача не надано суду доказів того, що вчинений спадкодавцем заповіт суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства та не доведено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, що заповідач не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, тобто обставин, з якими закон пов`язує визнання заповіту недійсними. 
Крім того, суд прийшов до висновку що у секретаря виконавчого комітету Сагунівської сільської ради були правові підстави посвідчити оспорюваний заповіт складений Білоус А. І . 01 червня 2017 року на користь ОСОБА_2 та підписаний ОСОБА_8 у присутності свідків, що відповідає вимогам ст. ст. 1247 та 207 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 28 травня 2020 року, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила його скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
При цьому, апеляційна скарга мотивована тим, що в заповіті складеному 01 червня 2017 року не повністю вказані дані про те, що ОСОБА_3 мала будь- які фізичні вади, а також те, що вона не може підписати сама заповіт, а лише зазначено, що у зв`язку з хворобою спадкодавця на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту підписано ОСОБА_8 . Також в заповіті не вказано номер паспорта ОСОБА_3 . Проте, 23 травня 2017 року ОСОБА_3 підписала заяву про втрату паспорта особисто, а тому вважала, що 01 червня 2017 року вона могла прочитати та підписати особисто заповіт, який було складено та посвідчено секретарем Сагунівської сільської ради ОСОБА_10 
Вказала на те, що суд першої інстанції не встановив та не спростував наявність чи відсутність обставин, зазначених позивачем в обґрунтування позову. В ході судового розгляду в суді першої інстанції не було встановлено вільного волевиявлення ОСОБА_3 щодо складання оспорюваного заповіту, так як всі докази, на думку скаржника, свідчать про те, що зі сторони ОСОБА_2 було приховано інші докази, які підтверджують позовні вимоги. Крім того, матеріали справи не містять даних про хворобу заповідача ОСОБА_3 , яка б не навала їй змогу особисто підписати заповіт. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечила, щодо доводів приведеної скарги, просила відмовити у її задоволенні, залишивши оскаржуване рішення без змін. 
При цьому, вказала, що скаржник у змісті апеляційної скарги приводить ті ж доводи, що були наведені ним у змісті позовної заяви та, відповідно, були предметом розгляду суду першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення. 
Оспорюваний заповіт повністю відповідає волевиявленню заповідачки. При його посвідченні повністю були дотримані вимоги чинного законодавства України. З підпису попереднього заповіту ОСОБА_3 від 12 червня 2012 року особисто, видно, що останній було важко писати, літери виходили не каліграфічні, тому через шість років вочевидь загальновікові захворювання впливають на координацію рухів та навик каліграфічного письма. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
УхвалоюЧеркаського апеляційного суду від 03 липня 2020 року розгляд апеляційної скарги призначено на 22 липня 2020 року на 11:00 год. з повідомленням учасників справи про дату, час та місце її розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21 березня 2018 року, актовий запис № 10 (т. 1 а. с. 123). 
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 27 серпня 2013 року, на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 липня 2013 року № 707/1816/13-ц, зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ( т. 1 а. с. 10). 
Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_3 12 червня 2012 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_10, ОСОБА_3 заповідала все своє майно ОСОБА_1 , 1950 року народження (т. 1 а. с. 13, 132).
Згідно із заповітом, складеним ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зазначенням її ідентифікаційного номеру, 01 червня 2017 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_10, заповідач ОСОБА_3 , розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу як фізичного, так і морального, в присутності свідків, обраних нею особисто ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , із зазначенням в заповіт їх паспортних даних, на випадок смерті, заповідала все своє майно ОСОБА_2 , 1961 року народження. 
Заповіт складено зі слів заповідача о 14 годині 20 хв. в двох примірниках, один з яких знаходиться на зберіганні у справах виконкому Сагунівської сільської ради, інший призначений для заповідача. 
У зв`язку із хворобою  ОСОБА_3  та неможливістю прочитати особисто текст заповіту на її особисте прохання, на дому за адресою:  АДРЕСА_1 та в її присутності текст заповіту прочитано вголос свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , секретарем ОСОБА_10  та підписано  ОСОБА_8  Заповіт зареєстрований в реєстрі під № 52. (т. 1 а. с. 139), що, зокрема, підтверджується також копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі виконавчого комітету Сагунівської сільської ради заповітуБілоус А. І., 28 грудня 1930 року, який було складено, 01 червня 2017 року (т. 1 а. с. 174 - 176). 
Відповідно до витягу (виписки) з журналу реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Сагунівської сільської ради 01 червня 2017 року в зв`язку з хворобою ОСОБА_3 , заповіт підписала ОСОБА_8 (т. 1 а. с. 175).
Згідно відповіді Черкаського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Черкаській області на запит адвоката Дриги Л. В. від 25 лютого 2020 року, надано відповідь про те, що ОСОБА_3 , 28 грудня 2030 року , уродженка села Сагунівки, Черкаського району Черкаської області, подала 23 травня 2017 року до Черкаського РВ УДМС України в Черкаській області заяву щодо оформлення паспорта громадянина України у формі ID - картки, в результаті чого була документована паспортом громадянина України у формі ID карти № НОМЕР_4 виданої Черкаським РВ УДМС України в Черкаській області 26 травня 2017 року до 26 травня 2027 року, у зв`язку з втратою паспорта громадянина України у формі книжечки серії НОМЕР_3 виданого Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області 19 серпня 2003 року (т. 1 а. с. 172).
Відповідно до інформації наданої приватним нотаріусом Старовойтовим О. С. на запит Черкаського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2019 року щодо оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що 23 квітня 2018 року нотаріусом було відкрито спадкову справу № 33-2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_1 від 19 квітня 20198 року про прийняття спадщини.
16 травня 2018 року надійшла заява ОСОБА_2 від 15 травня 2018 року про прийняття спадщини. 
Інші спадкоємці ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Свідоцтво про право на спадщину на момент видачі приведеної довідки приватного нотаріуса, не видавалося. (т. 1 а. с.117) 

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.
Предметом спору у вказаній справі є визнання недійсним заповіту складеного ОСОБА_3 , 01 червня 2017 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_10
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Заповіт є одностороннім правочином, а тому повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.
Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу.
Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 ЦК України.
Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.
Згідно до ч. 2 ст. 1248 ЦК України, якщо заповідач через свої фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу).
У відповідності до частин 1, 2, 5 та 6 ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках встановлених абзацом третім ч. 2 ст. 1248 цього Кодексу, присутність не менше як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.
Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).
Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.
Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 761/19304/17 (провадження № 61-14917св19).
Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.
За змістом ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, державна реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад).
Згідно п.п. 1.1, 1.2 Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 N 3306/5, перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено ст. 37 Закону України «Про нотаріат». Нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.
Таким чином, фізична особа може доручити іншій особі у її присутності підписати текст правочину, якщо вона не може підписати його власноручно у зв`язку з хворобою або фізичною вадою.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Досліджуючи оспорюваний заповіт апеляційним судом встановлено, що він складений у письмовій формі, містить: місце, час та дату його складення (прописом), прізвище ім`я та по батькові заповідачки та спадкоємиці прописом, при цьому зазначено дату та місце народження заповідачки, місце її проживання, ідентифікаційний номер. 
Крім того, враховуючи волю  ОСОБА_3  поважний вік та відповідний до нього стан здоров`я заповідачки, заповіт був складений на дому і присутності свідків  ОСОБА_5  та ОСОБА_6  із зазначенням їх паспортних даних, та підписаний  ОСОБА_8 , що відображено в заповіті.  При цьому, заповітне розпорядження зроблено на все майно. Заповіт посвідчений секретарем виконкомуСагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_10 , яка наділена повноваженнями вчиняти нотаріальні дії.
За приведених обставин апеляційний суд цілком погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним заповіту, оскільки даний заповіт відповідає волі заповідачки. В свою чергу у секретаря виконавчого комітету Сагунівської сільської ради були наявні правові підстави посвідчити оспорюваний заповіт складений Білоус А. І. 01 червня 2017 року на користь ОСОБА_2 та підписаний ОСОБА_8 , у присутності свідків, що відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України.
В той же час колегія суддів констатує відсутність аргументів апеляційної скарги, які б давали підстави для скасування оскаржуваного рішення в контексті ст. 376 ЦПК України. 
Зазначені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції. Крім того, більша частина їх аналогічна доводам приведеним у змісті позовної заяви. 
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 27 липня 2020 року.

Головуючий                                                                                                   Л. І. Василенко

Судді:                                                                                                               О. В. Карпенко

                                                                                                                           Л. В. Нерушак