Ухвала
24 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 682/660/20
провадження № 51-4550ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 07 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 12020240210000115 щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить змінити вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2020 року щодо ОСОБА_4 та із застосуванням ст. 69 КК України призначити останньому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5 ч. 2 та ч. 4 цієї статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга захисника адресована Верховному суду України.
Окрім того, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Проте захисник ОСОБА_5 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції. 
Однак, у касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 хоча і покликається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, проте не конкретизує яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , та не обґрунтовує у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.
Проте, вимоги захисника до суду касаційної інстанції лише про зміну вироку суду першої інстанції є неповними та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки захисником не зазначено, що суд касаційної інстанції має зробити з ухвалою апеляційного суду, якою оскаржуваний вирок щодо засудженого ОСОБА_4 було залишено без зміни. 
Крім того, згідно з положеннями ч. 4 ст. 427 КПК, якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження на участь у кримінальному провадженні, відповідно до вимог цього Кодексу. Такими документами, згідно з ч. 1 ст. 50 КПК, є, зокрема свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Однак, захисник не долучив до касаційної скарги оформлених належним чином документів, які б підтверджували його повноваження на участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції як того вимагають положення п. 1 ч. 1 ст. 50 КПК.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 07 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 12020240210000115 щодо ОСОБА_4 , залишити без руху та надати йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                             ОСОБА_3