Справа № 461/1605/20                                         Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 33/811/904/20                                 Доповідач: Ревер В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        30 липня 2020 року                                                                 м. Львів 
Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю захисника Бабій І.М. та представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 26 травня 2020 року, 
встановив:
цією постаново провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил від 30.09.2019 року №3793/20900/19 транспортний засіб - автомобіль марки «MercedesBenz Sprinter», VIN: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключі від замка запалення повернуто ОСОБА_1 .
Вилучений товар, відповідно до протоколу про порушення митних правил від 30.09.2019 року № 3793/20900/19 повернуто ОСОБА_1 для належного митного оформлення або для вивезення за межі митної території України.
Згідно постанови судді, 30.09.2019 року,  о 13 годині 27 хвилин, в зону митного контролю МАПП «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, смугою руху «зелений коридор», заїхав транспортний засіб – автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
В ході проведення огляду в автомобілі було виявлено прихований товар: автозапчастини та одяг. Частина товару знаходилась в салоні автомобіля за особистими речами громадян, а інша частина знаходилась у подвійній підлозі під заднім рядом сидінь, яка була оббита декоративною тканиною та містила отвори зі спеціально виготовленими ручками для відкриття.
Митний орган прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
На дану постанову представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку, та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти на нього стягнення передбачене санкцією даної статті в повному обсязі, та стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання товару на складі митниці. 
Вважає висновок Галицького районного суду м. Львова помилковим та необґрунтованим, а саму постанову від 26.05.2020 року у справі №461/1605/20 необ`єктивною, невмотивованою, безпідставною, зважаючи на наступне.
Так, в судовому засіданні ОСОБА_1  вказав, що дійсно перевозив товар вилучений у нього, та на запитання представника митниці щодо того «чи пред`являвся товар розміщений в подвійній підлозі і в задній частині автомобіля за тканинною шторкою яка кріпилася на липучках, враховуючи незвичне місце та складність виявлення такого під час проведення митного контролю» відповів, що не пред`являв даний товар для огляду, оскільки він його не приховував.
Також, проведеною перевіркою баз даних, митницею встановлено частоту перетинів транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2 через митний кордон України, вбачається.
ОСОБА_1 перетнувши «зелену лінію» своїми діями відповідно до п. 5 ст. 366 заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Проте вибір коридору для переміщення в зоні митного контролю є прерогативою особистого рішення кожного громадянина, який перетинає митний кордон України, оскільки згідно статті 366 Митного кодексу України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Переміщувана ОСОБА_1 кількість товару: автозапчастини в кількості 736 шт., одяг та взуття в кількості 53 шт., ставить під сумнів те, що вартість та вага товару не перевищують неоподатковуваної норми ввезення товарів на митну територію України.
Митниця приходить до висновку, що ОСОБА_1  усвідомлюючи наслідки своїх неправомірних дій все таки обрав смугу руху спрощеного митного контролю «зелений коридор» та розуміючи, що переміщує товар у незвичному для цього місці в порівнянні з іншими транспортними засобами, нічого не зробив для того щоб задекларувати даний товар та не обрав канал позначений символами «червоного кольору» переміщуючись по якому передбачено декларування товару.
Матеріали справи 461/1605/20 не містять жодних доказів, щодо отримання пояснень чи будь-яких інших вагомих доказів, з яких можна було б зробити припущення щодо відсутності в діях гр.  ОСОБА_1  вини у формі умислу, спрямованого на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю утруднюючими способами.
Одночасно Галицьким районним судом м. Львова, не взято до уваги те, що товар до митного контролю ніхто не пред`явив і враховуючи пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наміру пред`явити товар і не було. 
Частиною 8 ст. 264 МК України передбачено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Відтак посадовими особами Галицької митниці Держмитслужби було проведено повний огляд товару на підставі ст. 338 МК України, та встановлено наявність товару який переміщувався утруднюючими способами у незвичних для того місцях.
Отже судом не дотримано норм ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Крім того, винесена постанова, не спрямована на попередження подібних правопорушень, а навпаки - сприяє їх вчиненню в майбутньому та породжує почуття безвідповідальності за вчинене.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи. Захисник Бабій І.М. просила проводити розгляд справи у його відсутності, відповідно до положень ст.526 МК України.
Заслухавши пояснення представника митниці Зирянова О.Ю. на підтримання апеляційної скарги, виступ захисника Бабій І.М. на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав. 
Згідно з ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
В силу ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.
Висновок судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про необ`єктивність, невмотивованість, безпідставність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Згідно з ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.
Частиною першою ст.198 МК України передбачено, що органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.
Судом встановлено, що під час розгляду справи не здобуто доказів наявності вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, що ставиться йому у вину органом митниці. 
У розумінні ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Згідно з вимогами ст.252 КУпАП та ч.2 ст.495 МК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 3793/20900/19 від 30.09.2019, вбачається, що 30.09.2019 року о 13 годині 27 хвилин, в зону митного контролю МАПП «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС смугою руху «зелений коридор», заїхав транспортний засіб – автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
В ході проведення огляду в автомобілі було виявлено прихований товар: автозапчастини та одяг. Частина товару знаходилась в салоні автомобіля за особистими речами громадян, а інша частина знаходилась у подвійній підлозі під заднім рядом сидінь, яка була оббита декоративною тканиною та містила отвори зі спеціально виготовленими ручками для відкриття.
Митний орган прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
Зазначені дії на думку митниці мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України. 
Поряд з цим, в мотивах постанови суддя місцевого суду послався на висновки судових експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.12.2019 року № 5790/5791, а саме п. 2.1, в якому зазначено, що в результаті переобладнання автомобіля «Mercedes Benz Sprinter», р.н. НОМЕР_2 , з вантажного в пасажирський, вантажний відсік автомобіля був розділений на три відокремлені об`єми (пасажирський салон, вантажний відсік № 1, вантажний відсік № 2) з окремими доступами. При цьому утворений технологічний простір, який є вантажним відсіком №1, розміщений між додатково змонтованим настилом підлоги з двома отворами у вертикальній стінці. У цьому висновку зазначено, що надбудова панелі підлоги здійснена для прикріплення пасажирських сидінь та служить (виконує функції) як додаткового елемента кріплення, розподіленням навантаження та для перевезення речей, багажу пасажирів під додатково встановленими пасажирськими сидіннями.
Відтак, розташування речей в багажному відділені (вантажний відсік № 2), в технологічному просторі автомобіля(вантажний відсік № 1) не є порушенням вимог переміщення предметів в розумінні ч.1 ст.483 Митного кодексу України, адже розміщення переміщуваних речей здійснювалося не у спеціально виготовлених тайниках (сховищах) та не в місцях, доступ до яких утруднений.
З таким висновком місцевого суду погоджується апеляційний суд.
Так, згідно з ч.1 ст.483 МК України, відповідальність настає за дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.
Виходячи зі змісту даної статті, склад вказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів.
Об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, становлять дії, спрямовані на умисне переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Однак митним органом під час розгляду справи не доведено, що ОСОБА_1 при перетині кордону намагався приховати переміщуваний ним товар, зокрема шляхом використання спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення такого, або шляхом надання товару вигляду іншого, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування цього товару. 
Таким чином, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що в діях ОСОБА_1 є ознаки вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, за відсутності об`єктивної сторони правопорушення, зокрема протиправних дій, спрямованих на приховування переміщуваних ним товарів, шляхом використання спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, апеляційний суд приходить до висновку, що в його діях відсутні будь-які ознаки вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
Відтак апеляційна скарга представника митниці не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Апеляційний суд звертає увагу, що виходячи із змісту вимог КУпАП, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах складеного повноважним органом протоколу про адміністративне правопорушення, в даному випадку протоколу про порушення митних правил №3793/20900/19 від 30.09.2019, яким у вину ОСОБА_1 ставилось вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя, відповідно до статтей 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, та прийшов до вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
постановив: 
Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 26 травня 2020 року в справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. - без задоволення. 
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Ревер В.В.