Дата документу 08.07.2020 Справа № 335/15446/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №335/15446/17                   Головуючий у 1 інстанції Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/807/1648/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
08 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, третя особа слідчий СУ ГУ НП України в Запорізькій області Клименко Максим Вікторович про захист честі, гідності та ділової репутації,-
В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, третя особа слідчий СУ ГУ НП України в Запорізькій області Клименко Максим Вікторович про захист честі, гідності та ділової репутації.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 31 травня 2017 року за вихідним №6564/6-2017 старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Клименком Максимом Вікторовичем на ім`я в.о. голови Фонду державного майна України Парфененка Д.М. було направлено звернення. 
У вказаному зверненні міститься інформація про те, що він, перебуваючи на посаді генерального директора ПАТ «ЗАлК», чинить перешкоди слідчому під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №12016080060001844 за чч. 3, 5 ст.191 КК України. Також в листі слідчого зазначено, що деякі дії службових осіб підпадають під ознаки злочинів, передбачених ст. 343, 382, 385 КК України.
Виконати рішення слідчого судді на той час було не можливо у зв`язку з об`єктивними причинами, а саме: підприємством оскаржувалися ухвали слідчого судді та подавалися заяви про роз`яснення рішень суду через їх неповноту та незрозумілість. Вказане звернення слідчого Клименка М.В. містить інформацію, яка є неправдивою та такою, що шкодить його діловій репутації, як професіонала і генерального директора та принижує його честь, гідність, оскільки не відповідає дійсності.
Просив суд визнати недостовірною інформацію, яка була зазначена у зверненні 31 травня 2017 року за вихідним №6564/6-2017 старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Клименком М.В. на ім`я в.о. голови Фонду державного майна України ОСОБА_2 як таку, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію ОСОБА_1 , а саме:
«під час проведення досудового слідства по кримінальному провадженню встановлені факти перешкоджання правоохоронним органам у здійснені своїх прав та обов`язків, передбачених КПК України, що виразилося:
- у ненаданні керівництвом ПАТ «ЗАлК» документів щодо фінансово-господарської діяльності товариства, що вимагалися слідчим на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2017;
- ненаданні дозволу 03.04.2017,        07.04.2017, та 10.04.2017 працівникам правоохоронних органів у проведенні огляду території та приміщень ПАТ «ЗАлК» , в тому числі електролізного цеху товариства, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя;
- перешкоджанні в проведенні обшуку 25.04.2017 працівниками правоохоронних органів за місцем здійснення господарської діяльності ПАТ «ЗАлК» за адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, 15, що виразилося у ненаданні документів зазначених в рішенні слідчого судді їх можливого знищення або приховування, ненадання доступу слідчому до «Бухгалтерії 1с» товариства;
- перешкоджанні в проведенні позапланової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «ЗАлК» в період часу з 10.04.2017 по 03.05.201, що проводилося працівниками Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду, відмовою в наданні первинних бухгалтерських документів товариства за період з часу 16.12.2015 по 10.04.2017 та умисним затягуванням строків надання документів;
- відмовою в проведенні інвентаризації цілісного майнового комплексу ПАТ «ЗАлК», призначеної постановою слідчого від 15.03.2017 та дорученої генеральному директору 24.03.2017 наглядовою радою товариства;
- відмовою всіх посадових осіб товариства в наданні свідчень по кримінальному провадженню в порядку ст. 63 Конституції України.
- деякі з вказаних дій службових осіб ПАТ «ЗАлК» підпадають під ознаки кримінальних правопорушень.».
Крім того, просив суд зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області спростувати недостовірну інформацію, шляхом направлення спростування на ім`я голови Фонду державного майна України.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано недостовірною інформацію, яка була зазначена у зверненні 31 травня 2017 року за вихідним №6564/6-2017 старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Клименком М.В. на ім`я в.о. голови Фонду державного майна України ОСОБА_2 та таку, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію ОСОБА_1 , а саме:
«під час проведення досудового слідства по кримінальному провадженню встановлені факти перешкоджання правоохоронним органам у здійснені своїх прав та обов`язків, передбачених КПК України, що виразилося:
- у ненаданні керівництвом ПАТ «ЗАлК» документів щодо фінансово-господарської діяльності товариства, що вимагалися слідчим на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2017;
- ненаданні дозволу 03.04.2017,        07.04.2017, та 10.04.2017 працівникам правоохоронних органів у проведенні огляду території та приміщень ПАТ «ЗАлК» , в тому числі електролізного цеху товариства, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя;
- перешкоджанні в проведенні обшуку 25.04.2017 працівниками правоохоронних органів за місцем здійснення господарської діяльності ПАТ «ЗАлК» за адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, 15, що виразилося у ненаданні документів зазначених в рішенні слідчого судді їх можливого знищення або приховування, ненадання доступу слідчому до «Бухгалтерії 1с» товариства.
- умисним затягуванням строків надання документів при проведенні позапланової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «ЗАлК» в період часу з 10.04.2017 по 03.05.201, що проводилося працівниками Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду;
- відмовою в проведенні інвентаризації цілісного майнового комплексу ПАТ «ЗАлК», призначеної постановою слідчого від 15.03.2017 та дорученої генеральному директору 24.03.2017 наглядовою радою товариства;
- відмовою всіх посадових осіб товариства в наданні свідчень по кримінальному провадженню в порядку ст. 63 Конституції України;
- деякі з вказаних дій службових осіб ПАТ «ЗАлК» підпадають під ознаки кримінальних правопорушень.».
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення спростування на ім`я голови Фонду державного майна України.
В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаними рішенням суду Головне управління Національної поліції України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в які посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати провадження у справі закрити.
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, позивачем доведені факт поширення відносно нього  інформації слідчим Клименком М.В ОСОБА_4 та порушення особистих немайнових прав. 
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суд першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2017 було надано слідчому дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів документа, з можливістю їх копіювання, які перебувають у володінні ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат».
03 квітня 2017 року до Апеляційного суду Запорізької області за вх.№8712 надійшла апеляційна скарга ПАТ «ЗАлК» на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2017.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2017 задоволено клопотання слідчого та призначено позапланову виїзну ревізію ПАТ «ЗАлК».
10 квітня 2017 року за №011-0389 позивач звернувся до слідчого Клименка ОСОБА_5 .В ОСОБА_4 з листом, в якому повідомив про те, що в ухвалі слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2017 не визначено коло осіб, якому надано дозвіл на проведення огляду території ПАТ «ЗАлК».
18 квітня 2017 року ПАТ «ЗАлК» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про роз`яснення ухвали слідчого судді про призначення позапланової виїзної комісії від 07.04.2017.
10 квітня 2017 року ПАТ «ЗАлК» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про роз`яснення ухвали слідчого судді про проведення огляду від 17.03.2017.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2017 було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «ЗАлК» про роз`яснення ухвали слідчого судді від 17.03.2017 по справі за клопотанням слідчого Клименка М.В. про проведення огляду.
Відповідно до протоколу обшуку від 25.04.2017 слідчим Клименком М.В. проведений обшук території та приміщень ПАТ «ЗАлК». При цьому в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 добровільно надав слідству матеріали документів, що зазначені в ухвалі слідчого судді.
19.04.2017 управління Східного офісу держаудитслужби в Запорізькій області склало акт про неможливість проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ПАТ «ЗАлК» за період з 16.12.2015 по 03.04.2017 через ненадання керівництвом товариства необхідних для проведення ревізії документів.
Листом управління Східного офісу держаудитслужби в Запорізькій області від 20.04.2017 за №04-08-15-17/2020 слідчому Клименку М.В. повідомлено, що складено акт про неможливість проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ПАТ «ЗАлК» за період з 16.12.2015 по 03.04.2017 через ненадання керівництвом товариства необхідних для проведення ревізії документів.
Постановою прокурора від 15.05.2018 визначено підслідність кримінальних правопорушень, передбачених чч.3.5 ст.191 КК України у кримінальному провадженні №12016080060001844 за детективами НАБУ.
Згідно ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Відповідно до ч.2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.
За приписами п.4 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
Верховний Суд в своїй постанові від 26 вересня 2019 року в справі № 753/16545/17, провадження № 61-11595св19 зробив наступний висновок: «Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем».
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув уваги та не надав оцінки тому, що інформація зазначена в листі здобута під час слідчих дій та базується на матеріалах (документах) із кримінального провадження, а також на інших відомостях та документах, які знаходяться в кримінальному провадженні, досудове слідство в якому триває.
Згідно із висновками викладеними в огляді судової практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справах про захист честі, гідності та ділової репутації від 02.09.2019 року, у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, для яких законом установлено інший порядок оскарження.
Згідно із висновками викладеними в огляді судової практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у справах про захист честі, гідності та ділової репутації від 02.09.2019 року, у разі поширення інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона. 
В постанові Верховного Суд у від 29 серпня 2018 року у справі № 761/29315/16-ц (провадження № 61-23368св18) міститься наступний правовий висновок: «згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. У частині четвертій статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, де вона працює. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона».
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності ОСОБА_1 факту поширення відносно нього інформації слідчим Клименком М ОСОБА_6 та порушення його особистих прав.
Проте, колегія суддів вважає вищевказаний висновок суду першої інстанції таким, що не відповідає матеріалам справи.
Колегією суддів встановлено, що у листі зверненні від 31 травня 2017 року за вихідним №6564/6-2017 старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Клименком Максимом Вікторовичем при зазначенні про перешкоджанні в проведенні обшуку, ненаданні дозволу працівникам правоохоронних органів у проведенні огляду території та приміщень ПАТ «ЗАлК», умисне затягування строків надання документів при проведенні позапланової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «ЗАлК», тощо вживається узагальнене поняття «керівництво ЗАЛК» та «службові особи» без прямого зазначення прізвища ім`я по батькові ОСОБА_1 .
Враховуючи зазначене, поширена в листі від 31 травня 2017 року за вихідним №6564/6-2017 інформація щодо дій керівництва та службових осіб ПАТ «ЗАЛК» не може порушувати особисті немайнові права ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про захист честі гідності та ділової репутації як фізична особа, а не як керівник ПАТ «ЗАЛК» з метою представлення її інтересів та захисту ділової репутації. 
Таким чином, звернення до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 , як фізичної особи є неналежним способом захисту порушеного права.
Згідно із висновками викладеними в огляді судової практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у справах про захист честі, гідності та ділової репутації від 02.09.2019 року, позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред`явити орган цієї юридичної особи. Поширена в соціальній мережі інформація щодо діяльності громадської організації не може порушувати особисті немайнові права позивача, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист честі гідності та ділової репутації як фізична особа, а не як керівник громадської організації з метою представлення її інтересів та захисту ділової репутації.
В постанові Верховного Суд у від 20 березня 2019 року у справі № 522/16923/16 міститься наступний правовий висновок: «правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивач не довів порушення його прав, оскільки інформація, що була розміщена в соціальній мережі Facebook, стосується ГО «Об`єднання українсько-чеченської дружби», яка у цій справі залучена як третя особа. При цьому та обставина, що позивач є керівником ГО «Об`єднання українсько-чеченської дружби», не є підставою вважати порушенням прав позивача, оскільки він звернувся до суду із цим позовом як фізична особа, а не як керівник зазначеної громадської організації з метою представлення її інтересів та захисту ділової репутації».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав та недоведеність позивачем порушення його немайнових прав позивача, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист честі гідності та ділової репутації як фізична особа, а не як керівник громадської організації з метою представлення її інтересів та захисту ділової репутації.
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
За таких обставин, місцевий суд не дотримався вимог матеріального та процесуального права, не з`ясував обставини, які мають значення для справи, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції до скасування з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на позивача.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, третя особа слідчий СУ ГУ НП України в Запорізькій області Клименко Максим Вікторович про захист честі, гідності та ділової репутації – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області судові витрати в сумі 1920 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 14 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: