УХВАЛА

09 вересня 2020 року     
Київ
справа №826/3200/14
адміністративне провадження №К/9901/18798/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Гусака М.Б.,  Усенко Є.А., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, яке є правонаступником Головного управління ДФС у м. Києві (правонаступник Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві), на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2020 у справі №826/3200/14 за позовом Малого приватного підприємства "Традиція-98" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, 
ВСТАНОВИВ:
Вперше касаційна скарга подана Головним управлінням ДПС у м. Києві 29.05.2020, яку ухвалою від 04.06.2020 Верховний Суд повернув як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Верховний Суд, з-поміж іншого, звернув увагу скаржника, що у касаційній скарзі наведено огляд постанов Верховного Суду, у яких вирішувалося питання можливості оскарження наказів про призначення перевірки після її проведення, натомість, у цій справі предметом судового розгляду було визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень. Суди у цій справі задовольнили позов з посиланням на частину четверту статті 78 КАС України з тих підстав, що у справі №826/13091/13-а було визнано протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо призначення документальної позапланової виїзної перевірки малого приватного підприємства «Традиція-98» згідно з наказом № 493 від 12.08.2013 та скасовано наказ Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 493 від 12.08.2013 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки малого приватного підприємства «Традиція-98». З цих підстав суди дійшли висновку, що податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами перевірки, яка проведена за відсутності законних підстав, підлягають скасуванню. Таким чином, суд визнав, що питання можливості скасування наказу після проведення перевірки виходить за межі предмета доказування у цій справі. Відповідно, наведене скаржником обґрунтування не відповідає формально зазначеній ним підставі - пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки зводиться до незгоди із судовим рішенням у справі №826/13091/13-а, яке покладено в основу судового рішення у цій справі.
30.07.2020 до суду вдруге надійшла касаційна скарга  Головного управління ДПС у м. Києві  (далі - скаржник), направлена до суду поштою 29.07.2020.
Верховний Суд ухвалою від 06.08.2020 залишив касаційну скаргу без руху, зокрема, з тих підстав, що наведене скаржником обґрунтування не узгоджується із визначеною ним підставою для касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки доводи про відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах не відповідають дійсності. Скаржнику надано строк для усунення зазначеного недоліку шляхом подання уточненої касаційної скарги, зміст якої, зокрема щодо підстав касаційного оскарження, має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.
На виконання вимог зазначеної ухвали суду, Головне управління ДПС у м. Києві подало уточнену касаційну скаргу, у якій підставою для касаційного оскарження судового рішення визначено пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України - відсутній висновок щодо питань застосування пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 135.1 статті 135, пунктів 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за обставин скасування наказу про перевірку. Скаржник зазначає, що скасування наказу не спростовує висновки акта перевірки про нереальність господарських операцій, на підставі яких були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
При цьому обґрунтування цієї підстави у касаційній скарзі зводиться до дотримання контролюючим органом вимог статей 75 і 78 ПК України при проведенні перевірки. На переконання скаржника, суд апеляційної інстанції не врахував, що податкові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та валових витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції. Якщо ж певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Водночас, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання на суму понесених витрат, що підлягають перерахуванню до бюджету.
Також на переконання скаржника суди попередніх інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосували норму права (пункт 78.1 та пункт 78.4 статті 78 ПК України) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.01.2020 по справі № 826/16348/13-а (К/9901/7251/18).
Разом з тим, в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху Верховний Суд звертав увагу скаржника, що задовольняючи позов, суди застосовували норму процесуального права - частину четверту статті 78 КАС України, що мало вирішальне значення для вирішення справи. Натомість, ті норми, які зазначає скаржник, що стосуються питання порядку визначення бази оподаткування податком на прибуток і податком на додану вартість, судами не застосовувалися з огляду на висновок про наявність судового рішення про визнання перевірки незаконною.
Не застосовувалися судами пункти 78.1 та 78.4 статті 78 ПК України, про які зазначає скаржник в уточненій касаційній скарзі, які врегульовують порядок проведення документальних позапланових перевірок. Верховний Суд роз`яснив скаржнику, що питання можливості оскарження наказів про призначення перевірки після її проведення виходить за межі предмета доказування у цій справі. Натомість, аналогічно касаційній скарзі, в уточненій скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, що свідчить про неврахування ГУ ДФС мотивів суду касаційної інстанції, викладених в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху.
Крім того, у постанові від 28.01.2020 по справі № 826/16348/13-а Верховний Суд не викладав висновку щодо застосування пунктів 78.1 та 78.4 статті 78 ПК України, а посилання на неврахування судами висновків Верховного Суду суперечить визначеній скаржником підставі для касаційного оскарження судового рішення - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Отже, дослідивши наведене в уточненій касаційній скарзі обґрунтування, яке не містить доводів про порушення судами частини четвертої статті 78 КАС України, є підстави вважати, що скаржником не виконано вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, а визначена ним підстава суперечить наведеному обґрунтуванню. 
Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, яке є правонаступником Головного управління ДФС у м. Києві (правонаступник Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві), на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2020 у справі №826/3200/14 за позовом Малого приватного підприємства "Традиція-98" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді	М.М. Гімон М.Б. Гусак   Є.А. Усенко