У х в а л а  
 
31 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 619/3658/19
провадження № 61-11796 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Харківського апеляційного суду від 07 липня 2020 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області, П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
 
В с т а н о в и в:
 
06 серпня 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 07 липня 2020 року.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а зустрічний позов задовольнити частково.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
У порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено чітко та належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення суду та апеляційної інстанції, визначене в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній, крім іншого, чітко та належним чином підстави (підставу) касаційного оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 07 липня 2020 року, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Разом із цим, зміст прохальної частини касаційної скарги не відповідає статті 409 ЦПК України, оскільки  ОСОБА_1 у касаційній скарзі просить лише скасувати рішення суду апеляційної інстанції та не зазначає, чи оскаржує рішення суду першої інстанції. При цьому, заявник просить суд касаційної інстанції вирішити справу по суті, що не є можливим без вирішення питання про законність рішення суду першої інстанції.
 
У порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) всіх учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) та місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу, із узгодженням її змісту статті 409 ЦПК України, а також із зазначенням у ній, крім іншого, повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) всіх учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) та місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Належним чином оформлена за змістом касаційна скарга має бути подана з доданими до неї копіями у відповідній кількості примірників для інших учасників справи. 
 
У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб  (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року становив 1 921,00 грн.
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Відповідно до касаційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує рішення суду апеляційної інстанції, в частині вирішення двох немайнових вимог (визнання свідоцтв недійсними), а тому відповідно за подання касаційної скарги в частині оскарження даних немайнових вимоги, оплачується судовий збір в сумі 3 073,60 грн (1 921,00*0,4*2*200%).
 
До касаційної скарги заявником додано квитанцію від 06 серпня 2020 року про сплату судового збору в сумі 3 116,80 грн.
 
Разом із цим, заявник також оскаржує рішення суду апеляційної інстанції, в частині вирішення майнової вимоги за первісним позовом (визнання права власності на Ѕ частину спірного нерухомого майна), а також майнової вимоги за зустрічним позовом (визнання права власності на 1/6 частину спірного нерухомого майна). Однак, із матеріалів касаційного провадження не вбачається вартість спірного майна, тому суд не має можливості перевірити розмір судового збору, який підлягає сплаті, відповідно до Закону України «Про судовий збір», щодо оскарження рішення суду апеляційної інстанції, в частині вирішення майнових вимог за первісним та зустрічним позовами.
 
Таким чином, ОСОБА_1 за подання даної касаційної скарги, в частині оскарження рішення щодо вирішення майнових вимог за первісним та зустрічним позовами, слід оплатити судовий збір, з урахуванням оплаченої суми 43,20 грн (3 116,80-3 073,60), суму якого необхідно самостійно розрахувати, виходячи із зазначених вимог Закону України «Про судовий збір) та розміру оспорюваних позовних вимог (вартості спірних частин нерухомого майна), і на підтвердження надати до суду докази його вартості.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): НОМЕР_1 .
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 07 липня 2020 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 30 вересня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко