Дата документу 30.06.2020 Справа № 336/1879/15-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 336/1879/15                        Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.
№ 22-ц/807/1878/20                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року        м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2020 року за заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2020 року в задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що в березні 2020 року АТ «КБ «Приватбанк» звернулось до суду із заявою за якою просить суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для його пред`явлення по справі № 336/1879/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу у сумі 300417,99 грн., судового збору у сумі 3004,18 грн. та витрат, пов`язаних з публікацією оголошення у пресі у сумі 330 грн.

Як вказує заявник при підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС - виконавчий лист було втрачено, а пошуки не призвели до позитивного результату. 

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч.1 ст. 433 ЦПК України).

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви (п.17.4) Перехідних положень ЦПК України).

Досліджуючи обґрунтованість заяви про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи.
Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2015 року позов Банку задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ЄДРПОУ 14360570 у рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № ZPS0AU00000064 від 22.08.2007року - 19183,78 доларів США, що за курсом 15,66 до службового розпорядження НБУ від 23.12.2014р. складає 300417,99 грн., яка складається з наступного: 12358,84 доларів США - заборгованість за кредитом; 1181,17 доларів США – заборгованість по процентам за користування кредитом; 147,70 доларів США – заборгованість по комісії за користування кредитом; 5496,07 доларів США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також на р/р НОМЕР_3 , МФО 305299, ЄДРПОУ 14360570 - в рахунок відшкодування витрат сплаченого судового збору 3004,18 грн. та витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в сумі 330,00 грн..

25.01.2016 року представник стягувача ОСОБА_2 отримав у суді відповідний виконавчий лист.
Стягувач зазначає, що виконавчий лист було втрачено, натомість жодних доказів на підтвердження цієї обставини не надав.
Так, з листа Шевченківського ВДВС від 20.02.2020 року лише вбачається, що вказаний виконавчий лист на виконанні у відділі не перебуває, а відтак не було доведено, що вказаний виконавчий лист був дійсно втрачений при пересиланні до Шевченківського ВДВС, як і не було надано жодного доказу поважності пропуску строку пред`явлення до виконання названого виконавчого документа.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, судова колегія також враховує, що кредитні зобов`язання були забезпечені заставою рухомого майна – автомобіля та відповідний договір було укладено в 2007 році.

Як зазначає апелянт, зазначений автомобіль був вилучений співробітниками банку та переданий на майданчик СЕТАМ.

З наданого банком акту прийняття автомобіля вбачається, що заставне майно – автомобіль, було передано боржником представникові банку ще в травні 2012 року з метою спрямування коштів від реалізації на погашення заборгованості.

Тож банк був обізнаний про необхідність вжиття заходів контролю за виконанням судового рішення та жодних переконливих доказів на підтвердження існування будь-яких перешкод для направлення виконавчого листа на виконання не надав.

До того ж з судового рішення не вбачається, що вартість вилученого у боржника предмета застави була врахована при визначенні розміру заборгованості, а відтак існує цілком обґрунтоване припущення вважати, що після вилучення заставного майна виконавчий лист взагалі не був пред`явлений на виконання з огляду на компенсацію боргу вилученням автомобіля.

За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено_10 липня 2020 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

       О.З. Поляков