Постанова
Іменем України
02 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/43131/18
 
провадження № 61-6539св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія»,
відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 лютого 2019 року 
у складі судді Фінагеєва В. О.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» (далі - ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія») звернулося до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О. А. про оскарження нотаріальної дії.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 
2018 року у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О. А. про оскарження нотаріальної 
дії відмовлено.
Роз`яснено ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», що спірні правовідносини розглядаються за правилами КАС України.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням суду першої інстанції 
ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» оскаржило його до суду апеляційної інстанції.
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О. А. про оскарження нотаріальної 
дії визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що 09 листопада 
2018 року ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» через представника Юшка О. В. подало до суду апеляційну скаргу на судове рішення суду першої інстанції. Ухвалою від 29 січня 2019 року відповідно до вимог 
статті 357 ЦПК України апеляційна скарга була залишена без руху та наданий десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків скарги, зокрема надання документів, що посвідчують повноваження Юшка О . В. , 
як адвоката на надання правової допомоги ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія». У наданий судом строк вимоги, зазначені у вказаній ухвалі 
не виконано.
При цьому суд апеляційної інстанції вважав, що направлена на виконання вимог ухвали суду представником ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» - Єрмоленком Д. Ю., який є адвокатом, апеляційна скарга 
не є усуненням недоліків, оскільки вона підписана іншою особою та по суті 
є новою апеляційною скаргою. ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» 
не було надано суду документів, які б підтверджували, що Юшко О. В. , який підписав раніше подану апеляційну скаргу, є адвокатом, адже саме він підписав апеляційну скаргу, залишену судом без руху. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду, 
ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції повернув подану його представником апеляційну скаргу з формальних підстав.
Зазначало, що оскільки апеляційну скаргу було подано ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» через представника Юшка О. В., яким не був адвокатом, судом апеляційної інстанції цю скаргу було залишено без руху 
та надано строк для усунення недоліку. Уповноваженою особою 
ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», яка є адвокатом, було підписано раніше подану апеляційну скаргу та направлено до суду апеляційної інстанції, що, як вважало товариство, не суперечить чинному законодавству України.
При цьому зазначало, що апеляційна скарга, підписана на виконання ухвали суду з метою усунення недоліків не була за своїм змістом та суттю новою, 
не містила нових документів та доказів.
Вважало, що повертаючи апеляційну скаргу судом апеляційної інстанції було порушено право на справедливий суд, передбачене Конституцією України 
та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2019 року поновлено ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 15 лютого 2019 року. Відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із Шевченківського районного суду 
м. Києва.
У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2020 року справу призначено 
до розгляду.
Відзив учасники справи до суду не подали
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У листопаді 2018 року ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» звернулося до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О. А. про оскарження нотаріальної 
дії (а. с. 1-2).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 
2018 року у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О. А. про оскарження нотаріальної 
дії відмовлено (а. с. 4-6).
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням суду першої інстанції 
ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» через представника Юшка О. В., який діяв на підставі довіреності від 16 жовтня 2018 року № 16/18, оскаржило його до суду апеляційної інстанції (а. с. 9-26).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, зокрема: надання документів, що посвідчують повноваження Юшка О. В. як адвоката на надання правової допомоги 
ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» (а. с. 29-30).
На виконання вимог зазначеної ухвали суду, ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» подало до суду апеляційної інстанції підписану уповноваженим представником - Єрмоленко Д. Ю. , у відповідності до вимог 
статті 131-2 Конституції України, апеляційну скаргу разом із документами, 
що підтверджують її повноваження (а. с. 33-41).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О. А. про оскарження нотаріальної 
дії, визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала (а. с. 42-43).
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 
2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції 
до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», підлягає задоволенню частково.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.
Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», виходив із того, що 09 листопада 2018 року 
ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» через представника Юшка О. В. подало до суду апеляційну скаргу на судове рішення суду першої інстанції без подання останнім документів про те, що він є адвокатом, і у зв`язку неусуненням зазначених недоліків, після залишення її без руху.
При цьому суд апеляційної інстанції вважав, що направлена на виконання вимог ухвали суду представником ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» - Єрмоленком Д. Ю., який є адвокатом, апеляційна скарга 
не є усуненням недоліків, оскільки вона підписана іншою особою та по суті 
є новою апеляційною скаргою. ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» 
не було надано суду документів, які б підтверджували, що Юшко О. В. , який підписав раніше подану апеляційну скаргу, є адвокатом, адже саме він підписав апеляційну скаргу, залишену судом без руху. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право 
на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша 
статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини 
(далі - ЄСПЛ) у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo 
Beheer B. V. v. The Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, 
§ 33).
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, 
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Частиною третьою статті 58 ЦПК України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від 
її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти 
за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.
Разом із тим у пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положення статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво 
в суді є правовідносинами, у яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. 
Отже особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/23346/16 (провадження № 12-21гс18).
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін 
до Конституції України (щодо правосуддя)», відповідно до якого Конституцію України доповнено статтями 131-1 та 131-2 щодо здійснення представництва у судах. Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 
та статті 131-2 Конституції України представництво виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; 
у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року (підпункт 11).
Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право 
на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, 
ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи 
в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, 
у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх 
чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними 
чи дієздатність яких обмежена.
Враховуючи те, що ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» звернулося 
до суду з цим позовом у листопаді 2018 року, тобто після набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII, представництво сторін у Київському апеляційному суді мало здійснюватися адвокатами.
Згідно з частиною четвертою статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.
Частиною першою статті 60 ЦПК України передбачено, що представником 
у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером. Виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Отже суд апеляційної інстанції вирішуючи питання щодо прийняття до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», подану через представника Юшка О. В., який діяв на підставі довіреності, 
на ухвалу Шевченківського суду м. Києва від 19 листопада 2018 року, дійшов правильного висновку про те, що оскільки апеляційна скарга подана після набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII, тому представництво ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» в Київському апеляційному суді має здійснюватися адвокатами. 
Ураховуючи те, що до апеляційної скарги не було додано документів, 
які б посвідчували повноваження Юшка О. В. , як адвоката, на надання правової допомоги ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що така скарга підлягає залишенню без руху із наданням заявнику строку для усунення вказаного недоліку.
Проте надаючи оцінку матеріалам, направленим на виконання вимог ухвали суду, зокрема апеляційній скарзі, підписаній уповноваженим представником ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» - Єрмоленком Д. Ю. 
у відповідності до вимог статті 131-2 Конституції України, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку, що вказана апеляційна скарга 
не є усуненням недоліків, а по суті є новою апеляційною скаргою, оскільки Юшко О. В. та Єрмоленко Д. Ю. , які представляли ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», виконували процесуальні дії на підставі наданих 
їм довіреності та договору про надання правової допомоги повноважень, виступали від імені товариства як довірителя, а не в порядку самопредставництва, у зв`язку із чим безпідставно повернув апеляційну скаргу особі, яка її подавала.
Крім того судом апеляційної інстанції не враховано того, що ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» є юридичною особою позивачем у справі, 
як суб`єкт цивільних правовідносин, яке подало позов та у відповідності 
до вимог статті 91 ЦК України здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки, як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині, а тому вважати, що направлені на виконання вимог ухвали суду матеріали, а саме: апеляційна скарга, підписана уповноваженим представником ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» - 
Єрмоленком Д. Ю., подані юридичною особою, як новим суб`єктом цивільних правовідносин, немає підстав.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими 
не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи 
від порушень і протиправних посягань.
Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини 
і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право 
на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб 
(частини перша-друга статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, 
є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.
Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин 1, та 2 статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право 
на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів 
(пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року 
та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 
2001 року).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам 
у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 
статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги не може вважатися законною й обґрунтованою 
та підлягає скасуванню.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються 
у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд 
є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник 
у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 15 лютого 2019 року скасувати, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. М. Осіян
 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович