УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5260/20          Головуючий у 1-й інст. Зіневич І. В. 
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко  В. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року                                                                        м. Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Шевченко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Васильчука В.П.,  який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 28 травня 2020 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,
працюючого: ТОВ «Поліська логістична компанія», будівельник,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 28 травня 2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 15.04.2020 року о 09 годині 30 хвилин керував транспортним засобом FORD Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Чехова, 7 в м. Житомирі в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку у лікаря нарколога.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Васильчук В.П. в інтересах  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд неповно дослідив обставини справи та не надав належної оцінки наявним у справі доказам.
Зазначає, що не погоджується з висновком працівника патрульної поліції Магалецького В.О. щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, в зв`язку з чим під час розгляду даної справи в суді першої інстанції заявлялись клопотання про виклик в судове засідання лікаря-нарколога, та про витребування роз`яснень з Обласного бюро судово- медичних експертиз Житомирської обласної ради, однак судом у задоволенні вказаних клопотань було безпідставно відмовлено, що потягнуло за собою прийняття помилкової постанови.
Посилається на те, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Вказує, що почервоніння шкіри на обличчі у ОСОБА_1 викликано алергією.
Вважає, що суд, розглядаючи справу, проявив однобічність, в зв`язку з тим, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Посилається на те, що судом порушено положення частини 2 статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою прямо передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою надійшла до Житомирського апеляційного суду 16.06.2020року (а.с.28). Згідно ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
У судове засідання, призначене на 02.07.2020року ОСОБА_1 та його представник – адвокат Васильчук В.П. не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання ( а.с.31-32). Адвокат Васильчук В.П. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні у Хмельницькому апеляційному суді та повідомив дати, коли він може прийняти участь при розгляді вказаної справи ( у томі числі 16.07.2020року) (а.с.34). У зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 16.07.2020року.
У судове засідання, призначене на 16.07.2020року, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 також не з`явились. Про час та місце судового засідання повідомлені 02.07.2020 року належним чином (а.с.37). Від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням, однак будь-яких документів на підтвердження перебування його у відрядженні не надав. Від захисника Васильчука В.П. будь-яких клопотань не надходило.
Відповідно до ч.5,6 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи вказані вимоги закону, а також те, що ОСОБА_1 та його представник – адвокат Васильчук В.П. будь-яких доказів на підтвердження поважних причин неявки до суду не надали, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.245,278,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та не надав належної оцінки наявним у справі доказам, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, заслухавши у судовому засіданні пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представника – адвоката Васильчука В.П., дослідивши зібрані у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку, що вони у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у скоєнні вказаного правопорушення. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах. 
Пунктом 2.9А ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення повторно, протягом року, будь-якого з порушень передбачених частиною першою цієї статті. 
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 07 квітня 2020 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення передбачене санкцією вказаною статті ( а.с.6-7).
Обґрунтованість висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 142504 від 24.04.2020 року, відповідно до якого  ОСОБА_1 15.04.2020 року о 09 годині 30 хвилин керував транспортним засобом FORD Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Чехова, 7 в м. Житомирі в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку у лікаря нарколога.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол – поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Магалецьким В.О., а також підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 (а.с.1). Останньому були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також те, що справа буде розглядатися у Богунському районному суді м. Житомира, що він засвідчив своїм підписом. Будь-яких зауважень з приводу обставин, вказаних у протоколі, ОСОБА_1 не зазначив ( а.с.1).
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.130 КУпАП, також підтверджується висновком КУ «Обласний медичний центр» Житомирської обласної ради № 359 від 15.04.2020р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у сечі ОСОБА_1 виявлено канабіноїди (а.с.3).
Крім того, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом з боді-камери працівників поліції, на якому зафіксовано проходження освідування ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога. Як вбачається з вказаного відеозапису та підтверджується висновком №359 від 15.04.2020року освідування ОСОБА_1 відбувалося у медичному закладі відповідно до вимог ч.4 ст.266 КупАП не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення ( а.с.8).
Доводи щодо відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду в суді першої інстанції та перевірені апеляційним судом, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у справі доказам та не спростовують висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, безпосередньо дослідивши усі надані докази, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 порушив вимоги ч.2 ст.33 КУпАП є безпідставними.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення врахував характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та прийшов до обґрунтованого висновку про накладення на останнього адміністративного стягнення в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Васильчука В.П., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 28 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського 
апеляційного суду В.Ю. Шевченко