У Х В А Л А  
17 червня 2020 року
м. Київ
справа № 161/2823/19
провадження № 61-6515 ск 20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі                                    філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення коштів, отриманих за недійсним правочином, відшкодування збитків та стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, 
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Першого відділу ДВС міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення коштів, отриманих за недійсним правочином, відшкодування збитків та стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами.
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05 листопада 2019 року, яке залишено без змін постановоюВолинського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року,  позовні вимоги задоволено частково.
 
Стягнуто з Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області на користь ОСОБА_1 158 541,00 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області в користь ОСОБА_1 1 527,50 грн судового збору.
04 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, в якій просить судові рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог, та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається як на підставу касаційного провадження судових рішень пункти 1, 3 частини 2 статті 389 ЦПК України.
Скаржник вважає, що суди  застосували статті 1173, 1174  ЦК України (щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади) без врахування правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17, в якій  зазначено, що Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Також, скаржник зазначає, що судами було неправильно застосовано                            положення статті 625 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки ці положення не підлягають застосуванню в даному випадку.
Крім цього, скаржник вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо можливості одночасного застосування статей 1166, 1173, 1174  ЦК України                 (щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та підстави відповідальності за завдану майнову шкоду) із статтями 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у спірних правовідносинах (щодо можливості відшкодування збитків, завданих особі органом державної або місцевої влади у вигляді інфляційних втрат, у зв`язку з завдання матеріальної шкоди).
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою                                                      ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року на підставі пунктів 1,3 частини 2 статті 389 ЦПК України.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, ціни позову, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати із Луцького  міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 161/2823/19 за позовом  ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення коштів, отриманих за недійсним правочином, відшкодування збитків та стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          В. М. Сімоненко
                                                                                                                     С. Ю. Мартєв
                                                                                                                     Є. В. Петров