Ухвала
29 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 199/40/20
провадження № 61-14054ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,           Коротенка Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня            2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь: аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини; аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до моменту закінчення навчання, тобто до                 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за минулий час у твердій грошовій сумі в розмірі 1/3 частини середньої заробітної плати працівника у Дніпропетровській області, починаючи з листопада 2012 року до листопада 2019 року, що складає 170 279 грн, стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 5 000 грн.
 
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська рішенням              від 01 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2020 року, позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 ,            ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1 109 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 08 січня 2020 року до повноліття дитини. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1 109 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 08 січня 2020 року до повноліття дитини. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Рішення в частині стягнення аліментів допустив до негайного виконання в межах місячних платежів. В решті позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
16 вересня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду                                         м. Дніпропетровська від 01 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі; оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій сумі в розмірі 3 500 грн з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня повноліття і до моменту закінчення навчання - тобто до 30 червня               2020 року, залишити без змін. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.
Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки викладені в оскаржуваних судових рішеннях висновки не узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, як на підставу касаційного оскарження судових рішень в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.   
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Зазначення у постанові Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду                           м. Дніпропетровська від 01 квітня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2020 року.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду              м. Дніпропетровська від 01 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             А. Ю. Зайцев
                                                                                                            
                                                                                                                        С. Ю. Бурлаков
            
Є. В. Коротенко