ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 0240/3043/18-а
адміністративне провадження № К/9901/4185/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання висновку протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду у складі судді Дончика В.В. від 31.10.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Сушка О.О., Смілянця Е.С., Залімського І.Г. від 29.01.2019, 
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          У вересні 2018 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – Міноборони, Міністерство, Військкомат відповідно, відповідачі), у якому просив:
-          визнати протиправним та скасувати висновок у формі протоколу №73 від 13.07.2018 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби та внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби (далі – спірна грошова допомога); 
-          зобов`язати Міністерство оборони України, у місячний строк після набрання рішенням законної сили та з урахуванням зроблених судом висновків, повторно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби та внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
2.          Позовні вимоги ОСОБА_1 аргументував тим, що відмова відповідача у виплаті йому спірної грошової допомоги є протиправною, оскільки, на його думку, заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Зокрема, позивач наголошував на тому, що до нього не застосовується законодавчо встановлене обмеження у вигляді певного відрізку часу (два роки) між первинним та вторинним встановленням групи інвалідності (її зміни) і первинним та вторинним встановленням ступеня втрати працездатності (його збільшення), оскільки у вересні 2015 йому було встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 20 відсотків, а інвалідність III групи первинно призначена тільки у травні 2018 року.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.          Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2018, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019, позов задоволено повністю.
4.          Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що відмова Міноборони у виплаті позивачу спірної грошової допомоги є протиправною, оскільки, позивачу первинно була встановлена інвалідність ІІІ групи лише у 14.05.2018 і саме цю дату слід вважати днем виникнення у ОСОБА_1 права на виплату спірної грошової допомоги.
5.          За таких обставин справи, суди дійшли висновку, що встановлений частиною четвертою статті 16-3 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-XII) і пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі – Порядок №975) дворічний строк до позивача не застосовується.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6.          Не погоджуючись з такими судовими рішеннями Міноборони подано касаційну скаргу, в якій відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та відмовити у позові.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7.          Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , згідно відомостей Витягу з послужного списку особової справи, на військовій службі перебував з 12.04.1985 по 14.04.2018 року.
8.          Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2015, виданої старшому прапорщику медичної служби ОСОБА_1 , він в період з 06.04.2015 по 02.06.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення ї захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
9.           18.06.2015 ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , пред`явник якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
10.          Як вбачається з Витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №209 від 12.08.2015, старший прапорщик ОСОБА_1 , 1966 року народження під час бойових дій в зоні АТО (підстава: довідка про участь в АТО ЖЗ 50/154/1/455, видана 05.06.2015 командиром в/ч НОМЕР_1 та посвідчення НОМЕР_3 ветерана війни-учасника бойових дій, видане 18.06.2015 Управлінням особового складу штабу командування Повітряних Сил України) 12.05.2015 отримав: «Закриту черепно-мозкову травму. Струс головного мозку. Осколкове поранення м`яких тканин лівої надбрівної дуги», - що підтверджено довідкою про обставини травми №196, виданою 08.07.2015 командиром в/ч НОМЕР_1 , в подальшому призвело до: “Стану після закритої черепно-мозкової травми. Струсу головного мозку у вигляді астено-невротичного синдрому. Вторинної симптоматичної артеріальної гіпертензії, І стадія, ступінь 1, ризик 2”, - що підтверджено медичною документацією лікувально-профілактичних закладів МО України. Встановлено, що травма пов`язана із захистом Батьківщини.
11.          Згідно довідки Вінницької обласної МСЕК №2 від 10.09.2015 серії 10ААА №122338 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності, ОСОБА_1 визначено 20 відсотків втрати працездатності (5% - травма, так пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, 15% - травма, так пов`язана із захистом Батьківщини).
12.          Допомога у зв`язку з установленням 20% втрати працездатності виплачена в сумі 19292 гривень.
13.          Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 07.04.2018 року №26-РС, відповідно до частини шостої статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі – Закон №2232-XII) з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї самої статті цього самого закону, старшого прапорщика ОСОБА_1 , офіцера медичної служби Командування Повітряних Сил звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).
14.          Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.04.2018 №73, старшого прапорщика ОСОБА_1 , офіцера медичної служби, з 19.04.2018 виключено з особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМВК м. Вінниці.
15.          Згідно довідки обласної медико-соціальної експертної комісії №2 до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА №933882 від 14.05.2018, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причина – травма пов`язана із захистом Батьківщини, на строк до 01.06.2019.
16.          Позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.
17.          Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.07.2018 №73, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги старшому прапорщику в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), якого 19.04.2018 звільнено з військової служби та 10.09.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20 відсотків втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (МСЕК серія 10 ААА №122338 від 10.09.2015), а 14.05.2018 року, під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 12 ААА № 933882 від 14.05.2018).
18.          Листом від 01.08.2018 №1212110 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача, що згідно з протоколом №73 від 13.07.2018 комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийняте рішення про відмову в призначенні йому спірної одноразової грошової допомоги, в зв`язку з тим, що групу інвалідності позивачу встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності, а тому, відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-XII та пункту 8 Порядку №975, він не має права на таку допомогу.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
19.          У касаційній скарзі Міністерство зазначає, що позиція судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення даного позову є помилковою, оскільки до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 16-3 Закону №2011-XII та пункт 8 Порядку №975 в редакції, чинній після 01.01.2017, яка не передбачає права на виплату спірної грошової допомоги понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.
20.          У відзиві на касаційну скаргу позивач, спираючись на аргументи, аналогічні  викладеним у позові, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вважає їх законними та обґрунтованими, а висновки судів попередніх інстанцій такими, які відповідають нормам матеріального і процесуального права, наявній правозастосовчій практиці Верховного Суду. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21.          Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22.          Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
23.          Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
24.          Згідно з положеннями статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
25.          З набранням чинності Законом №2011-ХІІ діяла редакція статті 16 цього ж Закону, відповідно до якої військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
26.          Законом №328-V статтю 16 Закону №2011-ХІІ викладено в новій редакції, яка діяла з 01.01.2007 до 01.01.2014, та якою було введено поняття «одноразова грошова допомога».
27.          В подальшому, Законом України від 04.07.2012 №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності 01.01.2014, статтю 16 Закону №2011-ХІІ викладено в новій редакції та доповнено цей Закон статтями 16-1-16-4. Вказана редакція діяла на час встановлення позивачу втрати працездатності.
28.          Відповідно до частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
29.          Пунктом 4 частини другої статті 16 вищеназваного Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
30.          Як визначено пунктом “б” частини першої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
31.          В свою чергу, частинами другою, четвертою статті 16-3 вищенаведеного Закону (в редакції, чинній на час первинного огляду позивача органами МСЕК та встановлення відсотку втрати працездатності) передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
32.          За приписами пункту 2 Порядку №975 особам, які до набрання чинності Порядком мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
31. Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу, як особі, якій встановлено інвалідність III групи.
32. Абзацом другим пункту 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
33. Пункт 11 Порядку №975 встановлює, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
34. Отже, нормами Закону №2011-ХІІ передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності.
35. Положення статті 16-3 цього Закону застосовуються при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи (меншого відсотка втрати працездатності) та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи (більшого відсотка втрати працездатності).
36. В той же час, стаття 16 Закону №2011-ХІІ визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 цього ж Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
37. Колегія суддів звертає увагу, що на момент первинного встановлення позивачу часткової втрати працездатності – 10.09.2015 зазначені вище Закон №2011-ХІІ та Порядок №975 не містили норми, яка б встановлювала строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.
38. В подальшому Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі – Закон №1774-VIII) частину четверту статті 16-3 Закону №2011-ХІІ доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
39. Саме ця норма стала підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.
40. З цього приводу Верховний Суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи, позивачу 10.09.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20 відсотків втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а 14.05.2018, позивачу, під час первинного огляду органами МСЕК встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.
41. Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
42. Колегія суддів зазначає, що Закон №1774-VІІІ набрав чинності 01.01.2017.
43. Поряд із цим, в силу положень статті 58 Конституції України, норма Закону №1774-VІІІ, яка набрала чинності 01.01.2017 не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлення первинної групи інвалідності (після встановлення відсотка втрати працездатності) за часовий проміжок з 2015 по 2017 рік, оскільки це фактично означитиме застосування зворотної дії закону в часі. Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача починаючи з 14.05.2018 і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.
44. Стаття 16-3 Закону №2011-ХІІ у редакції до 01.01.2017 року не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема після двох років з часу первинного встановлення інвалідності, однак, разом з тим, суд бере до уваги і те, що ІІI група інвалідності встановлена позивачу первинно.
45. Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.
46.     Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20.03.2018 у справі №295/3091/17, від 21.06.2018 у справі №760/11440/17, від 30.09.2019 у справі №825/1380/18, від 03.04.2020 у справі №640/1596/19.
33.          Підсумовуючи вищевказане, Верховний Суд констатує, що висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення даного позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому ухвалені ними судові рішення, які оскаржується Міністерством в касаційному порядку, є законними та обґрунтованими і скасуванню не підлягають.
34.          Наведені ж у касаційній скарзі мотиви правильності висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
35.          Ураховуючи викладене, Верховний Суд, провівши касаційний розгляд справи у межах вимог і доводів касаційної скарги та повноважень, визначених статтею 341 КАС України, не виявив неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та/або порушень норм процесуального права, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, яке ухвалені відповідно до закону.
36.          Керуючись статтями 340, 341, 344, 349, 350, 355, 356, КАС України, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15.01.2020 №460-IX,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                    Н.В. Коваленко

Судді:                                                                                                                                                                 Я.О. Берназюк

                                                                                                                                                                                                 С.М. Чиркін