УХВАЛА

02 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  911/1096/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пількова К. М. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Баришівської районної ради
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у справі Господарського суду Київської області
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська друкарня"
до Баришівської селищної ради
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Баришівської районної ради, Комунального підприємства "Баришівське бюро технічної інвентаризації"
про визнання недійсним рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2020 Баришівська районна рада (далі - Райрада, Третя особа-1) звернулася з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у цій справі.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
За пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
При цьому, абзацом 2 частини другої статті 290 ГПК України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції скаржник посилається на те, що суд, незважаючи на посилання в тексті рішення на висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, по суті відступив від правової позиції, викладеної у зазначеній постанові, у той час як суд першої інстанції висновки вказаного рішення суду касаційної інстанції врахував.
Скаржник стверджує, що суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не врахував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-2469цс16,  від 26.10.2016 у справі № 6-2070цс16,  від 12.04.2017 у справі №    6-1852цс15,  від 19.04.2017 у справі № 6-2376цс16 та у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 372/5906/14-ц щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності.
Також вказує на те, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Беручи до уваги обґрунтування скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, Суд визнає, що подані матеріали є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі.
Також у касаційній скарзі скаржник просить зупинити виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 до закінчення її перегляду в касаційному порядку (пункт 6 прохальної частини касаційної скарги).
Відповідно до частини першої статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.
Клопотання про зупинення виконання судових рішень має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані.
Втім, скаржник не наводить жодних обґрунтувань, підтверджених відповідними доказами, які б давали підстави для висновку про наявність обставин, що свідчать про необхідність зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у цій справі, тому зазначене клопотання задоволенню не підлягає.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 760 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2",  з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 жовтня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) установлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого з 12.03.2020 постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).
Пунктом 2 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020, встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.Керуючись статтями 121, 234, 235, 294 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Баришівської районної ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у справі №911/1096/18.
2. Призначити розгляд справи у судовому засіданні на  06 жовтня 2020 року о  14:40  у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, зал судових засідань № 202.
3. Визнати участь представників учасників справи у судовому засіданні необов`язковою.
4. Встановити учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу із наданням доказів надсилання іншим учасникам справи копій відзиву та доданих до нього документів до 17.09.2020.
5. У задоволенні клопотання Баришівської районної ради про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у справі №911/1096/18 відмовити.
6. Витребувати з Господарського суду міста Київської області та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 911/1096/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська друкарня" до Баришівської селищної ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Баришівської районної ради, Комунального підприємства "Баришівське бюро технічної інвентаризації", про визнання недійсним рішення від 14.06.2007 №82, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.06.2007 серії ЯЯЯ №727019.
7. Копію цієї ухвали направити учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                             К. М. Пільков

Судді                                                                                           Н. О. Багай

                                                                                          Ю. Я. Чумак