П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1079/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Божук Д.А.  
Суддя-доповідач -  Совгира Д. І.   
04 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Совгири Д. І. 
суддів:  Франовської К.С.  Кузьменко Л.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року  (повний текст якої складено в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 11.04.2011 по 08.12.2015.
За обліковими даними інтегрованої картки платника податків, станом на 31.12.2012, сума заборгованості позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 9324,95 грн., станом на 19.01.2016 – 10280,79 грн.
Недоїмку в сумі 10280,79 грн. позивачем було погашено 15.01.2019.
Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області 15.02.2019 прийнято рішення №0026465806 про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 22.01.2013 по 15.01.2019 в загальному розмірі 19996,50 грн. (в т.ч.: штрафні санкції на суму 1382,85 грн. та пеня в сумі 18613,65 грн.). Це рішення 15.02.2019 було надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано ним 11.03.2019.
За обліковими даними інтегрованої картки платника податків станом на 31.12.2019, сума заборгованості позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 19996,50 грн.
У зв`язку із наявністю недоїмки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-265-10 від 23.01.2020 про сплату ОСОБА_1 у сумі 19996,50 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.4 ч.1    ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI), платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до ч.11 ст.9 Закон №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.
Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Також, відповідно до п.2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладає на платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 (у редакції, чинній до 01.01.2015 - 10) відсотків своєчасно не сплачених сум.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що для застосування до платника фінансових санкцій достатньо лише встановити факт несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску.
Відповідно до ч.14 ст.25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.
Відповідно до ч.15 ст.25 Закону № 2464-VI суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.
Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.
Згідно з ч. 16 ст. 25 Закону № 2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Отже, внаслідок несвоєчасної сплати недоїмки в сумі 10280,79 грн., яка рахувалась за позивачем до 15.01.2019, до позивача застосовано передбачені згідно Закону № 2464-VI санкції, відповідно до рішення №0026465806 від 15.02.2019.
Доказів оскарження такого рішення в адміністративному чи судовому порядку позивачем не надано та судом не встановлено.
Враховуючи те, що факт наявності заборгованості підтверджується інтегрованою карткою платника та рішенням №0026465806 від 15.02.2019, відповідачем правомірно прийнято оскаржувану вимогу, тому у задоволенні позову слід відмовити.
Стосовно доводів позивача про те, що з 08.12.2015 він не має статусу фізичної особи - підприємця, а тому не є платником єдиного внеску, суд зазначає наступне.
Згідно ч.4. ст.6 Закону № 2464-VI, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.
Відповідно до підп.65.10.8 п.65.10 ст. 65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.
Згідно з підп.97.4.3 п.97.4 ст.97 ПК України передбачено, що особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.
Таким чином, фізичні особи-підприємці є платниками єдиного внеску до моменту припинення підприємницької діяльності. Однак державна реєстрація припинення підприємницької діяльності не припиняє зобов`язань особи щодо сплати заборгованості, яка виникла під час здійснення такої, та не звільняє від відповідальності за несвоєчасне погашення недоїмки. Фізична особа несе відповідальність в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем, зокрема, і по зобов`язанням щодо сплати єдиного внеску.
Щодо доводів позивача про те, що в той самий час, коли він був зареєстрований як фізична особа-підприємець, він працював за трудовим договором, зокрема у ФОП ОСОБА_2 , а у період 2014-2015 рр. проходив службу в ЗСУ, суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження таких тверджень ним не надано.
Крім цього, такі доводи стосуються підстав нарахування недоїмки, погашеної ним 15.01.2019, тому не охоплюються предметом спору. У спірному ж випадку оскаржувана вимога сформована на підставі чинного рішення №0026465806 від 15.02.2019.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

          
Головуючий	 	 	Совгира Д. І.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Кузьменко Л.В.