КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 Справа №33/824/3624/2020                                                                     Постанова винесена суддею Бойко О.В.
 Категорія: ст. 44-3 КУпАП           

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
26 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., перевіривши матеріали справи                    про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника                Зоріна О.В. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва                          від 13 липня 2020 року, 
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та на                неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі                     420 грн. 40 коп. 
 
 Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, захисник Зорін О.В.        подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
 
Також адвокат Зорін О.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що суд не повідомив належним чином ОСОБА_1 про день, час та місце судового розгляду, чим фактично позбавив її права на справедливий суд, оскільки вона не знала про повторний розгляд судом протоколу, який постановою суду від 06 травня 2020 року було повернуто для належного оформлення, але, так як законодавством України забороняється вносити зміни у такий протокол, а складання нового протоколу є неможливим без участі ОСОБА_1 , то вона очікувала на повідомлення від відділу контролю за благоустроєм Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про дату та час, коли вона буде мати змогу ознайомитись із новим протоколом та надати свої аргументовані пояснення, проте такого повідомлення не було, що виключало необхідність у моніторингу даної справи. Тому через відсутність інформації про повторний розгляд судом протоколу та відсутність інформації про прийняття рішення у справі, ОСОБА_1 не мала можливості подати апеляційну скаргу до 23.07.2020 року, у зв`язку з чим існує необхідність у поновлені пропущеного строку на апеляційне оскарження для забезпечення ОСОБА_1 права на доступ до правосуддя.
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала,                   з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова Голосіївського районного суду м. Києва відносно                   ОСОБА_1  була винесена 13 липня 2020 року.
Разом з тим, апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Зорін О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав лише 14 серпня 2020 року, згідно поштової відмітки, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.
 
Строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. 
 
Між тим, доводи адвоката Зоріна О.В., наведені в обґрунтування прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на  обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2020  року. 
 
Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва                     від 13 липня 2020 року, ОСОБА_1 не була присутньою при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції.
При цьому з матеріалів справи слідує, що 30.03.2020 року ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги з АО «АРМАДУМ ГРУП», та її інтереси у суді першої інстанції до повернення постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.05.2020 року матеріалів справи стосовно ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації для належного оформлення, представляли адвокати Савчук І.С. та ОСОБА_2 , які жодного разу у судові засідання не з`явилися, а лише надсилали клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із карантинними заходами та зайнятістю ОСОБА_1 в іншому судовому засіданні, при цьому відповідних документів про участь ОСОБА_1 в інших судових засіданнях до клопотань додано не було.
Разом з тим, після дооформлення, 10 липня 2020 року дана справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва та була призначена до розгляду на 13 липня 2020 року, однак ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи на 13 липня 2020 року за допомогою SMS-повідомлення (а.с. 34), у судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суду не повідомила і ніяких клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, а тому суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 268 КУпАП, розглянув справу за її відсутності.
 
Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, а також про перебування даної справи на розгляді у Голосіївському районному суді м. Києва та призначення її до розгляду, в подальшому самостійно не цікавилася ні станом, ні наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо неї, а поставилася до цього питання байдуже.
 
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення "Пономарьов проти України").
 
Натомість, як вказувалось вище, матеріали справи не свідчать, що ОСОБА_1 вживались заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
 
Щодо зазначених у клопотанні захисника Зоріна О.В. причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, а саме те, що судом не було повідомлено ОСОБА_1 про повторний розгляд справи та прийняте у справі рішення, у зв`язку з чим вона не змогла вчасно подати апеляційну скаргу, то вони не заслуговують на увагу та не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки не містять посилань на такі обставини, які б дійсно об`єктивно могли зашкодити ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу, зважаючи саме  на її обізнаність про перебування даної справи на розгляді у Голосіївському районному суді м. Києва та належне повідомлення про призначення її розгляду Голосіївським районним судом м. Києва на 13 липня 2020 року, коли й було постановлене оскаржуване рішення.
 
За таких обставин, відсутні підстави для поновлення захиснику                    Зоріну О.В. строку на апеляційне оскарження, оскільки причини, на які він посилається,  з урахуванням зазначених вище обставин, не є поважними.
Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
 
Оскільки доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, апелянтом не надано, а обставини, на які він посилається, не є поважними і не підлягають визнанню поважними,                то у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути захиснику Зоріну О.В.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
 
п о с т а н о в и л а:
 
Відмовити захиснику Зоріну О.В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від                       13 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3  КУпАП відносно  ОСОБА_1 .
 
Апеляційну скаргу повернути захиснику Зоріну О.В.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
                Суддя 
          Київського апеляційного суду                                                Горб І.М.