УХВАЛА

25 серпня 2020 року 
м. Київ

Справа №  927/1064/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Кролевець О.А., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання Давидюк О.Н.,

представників учасників справи: 
від позивача: Степанишина А.В.,
від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків»

на рішення Господарського суду Чернігівської області 
суддя Романенко А. В.
від 24.02.2020 
та на постанову Північного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Попікова О. В., Євсіков О. О., Корсак В. А.
від 18.05.2020
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніформ плюс»
про стягнення 597 229, 42 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог

1. 18 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніформ плюс» (далі - Відповідач) про стягнення 207 387,66 грн пені та 389      841,76 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач   в порушення умов договору поставки №08 від 14.03.2019 (далі - Договір) несвоєчасно поставив товар.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.02.2020, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020, у задоволенні позову відмовлено повністю.

3. Судові рішення мотивовані відсутністю підстав для стягнення пені та штрафу за несвоєчасну поставку товару, оскільки Відповідач правомірно відстрочив поставку товару, обумовленого специфікацією №1 до Договору, з огляду на порушення Позивачем зобов`язання із внесення 100% попередньої оплати за товар перед його відвантаженням (у строк до 10.07.2019) до моменту виконання Позивачем договірних зобов`язань у повному обсязі.            

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи 

4. 09 червня 2020 року Позивач звернувся до Верховного Суду, через Північний апеляційний господарський суд, з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі №927/1064/19 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

5. Касаційна скарга мотивована неправильним застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме: статей 538, 612, 613, 664 Цивільного кодексу України без урахування висновків Верховного Суду про застосування цих норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №912/3559/17, від 19.06.2018 у справі №922/3332/17, від 05.03.2019 у справі №923/123/18, та постанові Вищого господарського суду України від 06.10.2010 у справі №52/19. 

6. Також Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки, зокрема листам №1831 від 01.07.2019, №02/07 від 02.07.2019, б/н від 09.08.2019 щодо готовності товару до відвантаження.

7. Крім того, Скаржник зазначає, що висновки встановлені оскаржуваними судовими рішеннями у цій справі мають для Позивача виняткове значення при розгляді іншої справи про стягнення з Позивача штрафних санкцій за порушення термінів поставки Позивачем по договорам №1106/183 від 11.06.2019 та №2406/191 від 24.06.2019.

8. На думку Скаржника, судами попередніх інстанцій також порушено та неправильно застосовано норми статей 73, 74, 76-78, 86 Господарського процесуального кодексу України, статей 202, 207, 208, 526, 530, 610-614, 625, 693 Цивільного кодексу України та залишено поза увагою положення специфікації до Договору, а також пункти 7.3 та 11.4 цього Договору.

9. Відповідач подав до Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки рішення судів попередніх інстанцій є законними, обґрунтованими та прийняті з додержанням вимог чинного законодавства.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. 14 березня 2019 року між Відповідачем (Постачальник) та Позивачем (Покупець) укладено Договір, за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити (передати у власність) Покупцеві текстильні товари (Товар), а Покупець зобов`язався оплатити та прийняти Товар в порядку та строки, обумовлені Договором. 

11. Згідно з пунктом 1.2. Договору поставка Товару Постачальником Покупцеві здійснюється одноразово або партіями. Кількість, вартість та характеристика Товару оговорюється в Додатку (Додатках) до цього Договору Специфікації (Специфікаціях), яка (які) є його невід`ємною частиною.

12. За умовами пункту 2.1. Договору вартість партії Товару, що поставляється згідно з цим Договором, визначається в кожній окремій Специфікації. Загальна вартість Товару, що поставляється згідно з цим Договором складається з суми вартості всіх партій Товару за відповідними Специфікаціями.

13. Згідно з пунктом 2.5. Договору оплата за Товар здійснюється по цінам Постачальника, погодженими відповідною Специфікацією. При цьому Постачальник має право змінювати ціну Товару в залежності від курсу гривні до долара США за курсом Національного Банку України у разі зміни курсу більше ніж на 3%. Остаточна вартість Товару встановлюється відповідними рахунками на оплату товару, що надаються Постачальником Покупцю. 

14. Згідно з пунктом 2.6. Договору транспортні витрати оплачує Покупець.

15. Відповідно до пунктів 2.2., 2.3. Договору     розрахунок за Товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника згідно умов кожної окремої Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Сума попередньої оплати залишається на рахунку Постачальника до повної оплати всього Товару.

16. Згідно з пунктом 3.1. Договору Товар відвантажується зі складу Постачальника транспортом та за рахунок Покупця.

17. За умовами пункту 3.2. Договору поставка Товару здійснюється транспортом Покупця в строк, узгоджений сторонами в кожній Специфікації, виключно після здійснення Покупцем оплати в порядку та на умовах передбачених пунктом 2.2. цього Договору. В разі прострочення строку попередньої оплати, строк поставки тканини узгоджується додатково.      Можливі поетапні поставки за оплатою по рахунку.

18. Відповідно до пункту 3.2.1. Договору якщо Покупець не здійснить оплату Товару у визначений цим Договором строк, Постачальник не несе відповідальності за порушення термінів поставки товару, зазначених у Специфікації.            У такому випадку, строк поставки Товару продовжується на термін прострочення сплати Товару або на інший строк за домовленістю сторін. Також Постачальник має право призупинити поставку наступної партії Товару згідно з цим Договором, якщо у Покупця є заборгованість по сплаті попередніх партій товару або неустойки за невиконання своїх зобов`язань за цим Договором та розірвати цей Договір в односторонньому порядку шляхом направлення листа Покупцю про припинення дії цього Договору.

19. В Специфікації №1 від 14.03.2019 до Договору (далі - Специфікація №1) сторони погодили одноразову поставку Товару в строк до 10 липня 2019 року в наступному асортименті, обсязі та вартості: 1) тканина (зрз.6852, тип 2), колір оливковий (шифр 446201), у кількості 11 600 погонних метрів, за ціною 283,33 грн (без ПДВ), загальною вартістю 3 286 628,00 грн (без ПДВ); 2) тканина (зрз.6852, тип 2), колір чорно-синій (шифр 428901), у кількості 6000 погонних метрів, за ціною 283,33 грн (без ПДВ), загальною вартістю 1 699 980,00 грн (без ПДВ); 3) тканина (зрз.6851, тип 3), колір оливковий (шифр 639701), у кількості 3 400 погонних метрів, за ціною 258,33 грн (без ПДВ), загальною вартістю 878 322,00 грн (без ПДВ); 4) тканина (зрз.6851, тип 3), колір чорно-синій (шифр 685107), у кількості 2500 погонних метрів, за ціною 258,33 грн (без ПДВ), загальною вартістю 645 825,00 грн (без ПДВ). 

20. Загальна вартість Товару, що мала бути поставлена за Договором, становила 7812906,00 грн, з яких сума ПДВ -1302151,00 грн.

21. 15 травня 2019 року сторони внесли зміни до Специфікації №1 та переглянули (зменшили) обсяг товару, що був запланований до поставки. 

22. З урахуванням внесених змін сторони узгодили одноразову поставку Товару в строк до 10 липня 2019      року в наступному асортименті, обсязі та вартості: 1) тканина (зрз.6852, тип 2), колір оливковий (шифр 446201), у кількості 6700 погонних метрів, за ціною 283,33 грн (без ПДВ), загальною вартістю 1 898 311,00 грн (без ПДВ); 2) тканина (зрз.6852, тип 2), колір чорно-синій (шифр 428901), у кількості 5000 погонних метрів, за ціною 283,33 грн (без ПДВ), загальною вартістю 1 416 650,00 грн (без ПДВ); 3) тканина (зрз.6851, тип 3), колір оливковий (шифр 639701),      кількості 2 800 погонних метрів, за ціною 258,33 грн (без ПДВ), загальною вартістю 723 324,00 грн (без ПДВ); 4) тканина (зрз.6851, тип 3), колір чорно-синій (шифр 685107), у кількості 1000 погонних метрів, за ціною 258,33 грн (без ПДВ), загальною вартістю 258 330,00 грн (без ПДВ).

23. Загальна вартість Товару, що мала бути поставлена за Договором (з урахуванням внесених змін), становила 5155938,00 грн, з яких сума ПДВ - 859323,00 грн.

24. Специфікацією №1 (з урахуванням внесених від 15.05.2019 змін) сторони погодили наступний графік оплати: у строк до 15 березня 2019      року      - 20% передплати; до 05 квітня 2019  року - 40% передплати; до 05 травня 2019 року - 10% передплати та 30% - передплати перед відвантаженням.

25. Згідно з пунктом 3.6. Договору приймання Товару Покупцем оформлюється відповідними накладними, а у випадках суперечок щодо недопоставки Товару чи поставки Товару неналежної якості - актами прийому-передачі товару за кількістю та/або якістю (пункти 5.4., 5.5. Договору).

26. Згідно платіжних доручень: від 15.03.2019 №3713 на суму 1640135,28 грн, від 08.04.2019 №4102 на суму 3125162,24 грн, від 19.07.2019 №5307 на суму 23559,70 грн, від 30.09.2019 №6253 на суму 180000,00 грн, в рахунок оплати Товару погодженого Специфікацією №1 (з урахування змін від 15.05.2019) Позивачем сплачено кошти в загальній сумі 4 968 857,22 грн.

27. Відповідно до пункту 4.4.1. Договору сторони погодили, що Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар в строки та на умовах передбачених цим Договором. 

28. Згідно видаткових накладних: №71 від 19.07.2019 на суму 295348,69 грн, №81 від 26.07.2019 на суму 243233,14 грн, №84 від 01.08.2019 на суму 403524,25 грн, №89 від 08.08.2019 на суму 315414,29 грн, №94 від 14.08.2019 на суму 699002,05 грн, №100 від 16.08.2019 на суму 841814,29 грн, №101 від 21.08.2019 на суму 806919,82 грн, №102 від 28.08.2019 на суму 370610,41 грн, №112 від 20.09.2019 на суму 830032,24 грн, №121 від 30.09.2019 на суму 261359,87 грн Постачальником поставлено, а Покупцем отримано Товар загальною вартістю 5            067 259, 05 грн. 

29. Згідно з пунктом 4.3.1. Договору Постачальник зобов`язався поставити Покупцю Товар у строки та на умовах визначених цим Договором. 

30. Суди попередніх інстанцій встановили, що вартість поставленого, проте неоплаченого Позивачем Товару становить 98 401,83 грн. 

31. Також суди встановили, що на момент винесення рішення у цій справі, Позивач, в рахунок Товару, обумовленого Специфікацією №1, не сплатив 187080,78 грн, з яких 98401,83 грн становить заборгованість за вже поставлений та прийнятий ним Товар. 

32. Умовами пункту 7.4. Договору сторони погодили, що в разі прострочення строку поставки Товару у визначені пунктом 3.2. цього Договору строки, Покупець має право стягнути з Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від вартості несвоєчасно поставленого Товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів Покупець має право достягнути з Постачальника додатково штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого товару. 

33. Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками уповноваженими представниками Сторін і діє до 31 грудня 2020 року (пункт 11.1. Договору). 

34. Позивач надіслав на адресу Відповідача листи №1831 від 01.07.2019, №2030 від 06.08.2019, №2106 від 16.08.2019 та №2126 від 23.08.2019 щодо поставки Товару. 

35. 04 жовтня 2019 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №2401 від 03.10.2019 на суму 590916,38 грн неустойки за порушення терміну поставки. У зазначеній претензії Позивачем було помилково віднесено видаткові накладні №35 від 13.05.2019 на суму 990,72 грн та №44 від 04.06.2019 на суму 3783,48 грн, про що Позивач зазначив у письмових поясненнях. 

36. Листом №2371/1 від 30.09.2019 Позивач надав Відповідачу гарантії щодо сплати залишку боргу згідно Договору в строк до 10 жовтня 2019 року. 

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

37. Цивільний кодекс України

Стаття 538. Зустрічне виконання зобов`язання
… 3. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. …

Стаття 612. Прострочення боржника
1. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
2. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
3. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
4. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Стаття 613. Прострочення кредитора
1. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.
2. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
3. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. …

Стаття 664. Момент виконання обов`язку продавця передати товар
1. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
2. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Стаття 692. Оплата товару
1. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
2. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. …

Стаття 693. Попередня оплата товару
1. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. …

Стаття 712. Договір поставки
1. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
2. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. …

38. Господарський процесуальний кодекс України

Стаття 296. Закриття касаційного провадження
1. Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо:
… 5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
2. Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи

39. Суд зазначає, що відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах від 27.03.2018 у справі №910/17999/16, від 25.04.2018 у справі №925/3/17, від 16.05.2018 у справі №910/24257/16, подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи. 

40. Водночас під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19,  пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).

41. Проаналізувавши висновки, що викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався Позивач у касаційній скарзі, Суд вважає, що вони стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у цій справі, з огляду на таке.

42. У справі №912/3559/17 предметом касаційного перегляду було рішення суду першої інстанції, яке було залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції, про зобов`язання відповідача передати товар на виконання договорів купівлі-продажу необробленої деревини укладених між сторонами за результатами  проведення аукціонів. Позовні вимоги у справі №912/3559/17 були мотивовані тим, що відповідач в порушення укладених з позивачем договорів купівлі-продажу необробленої деревини №30 від 24.02.2017 та № 86 від 31.05.2017 не виконав в повному обсязі свої зобов`язання з передачі позивачу обумовленого договорами товару, не виставляє позивачу рахунки на оплату товару, не повідомляє про передачу залишку товару, про дату та місце поставки.            

Відтак, передаючи справу на новий розгляд, у постанові від 02.10.2018 у справі №912/3559/17 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що суди попередніх інстанцій не надали належну оцінку умовам договорів купівлі-продажу необробленої деревини, на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги у цій справі, зокрема не дослідили умов поставки, порядку прийому-передачі, місця передачі товару, обов`язків продавця з приводу поставки товару, порядку проведення розрахунків за договорами, у зв`язку з чим не з`ясували, коли за умовами договорів купівлі-продажу необробленої деревини №30 від 24.02.2017 та № 86 від 31.05.2017 товар вважається наданим у розпорядження покупця та коли продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, а також коли у позивача настає строк оплати товару.

43. Водночас у постанові від 05.03.2019 у справі №923/123/18, передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду зазначив, що до обставин, які мають значення для правильного вирішення спору та підлягають встановленню у цій справі, належать: які умови поставки товару були погоджені сторонами у біржовому договорі, чи існувала у відповідача, як постачальника, відповідно до умов біржового договору можливість виконати своєчасно свій обов`язок з поставки товару, чи знаходилась поставка товару за договором в залежності від якихось певних обов`язків покупця (позивача). 

Суди попередніх інстанцій не з`ясували з достовірністю, чи існувала у відповідача можливість здійснити виконання обов`язку з поставки товару на визначений в договорі базис поставки (зерновий склад) у визначені договором строки, враховуючи відсутність у нього офіційного повідомлення покупця про зміну базису поставки.

З огляду на викладене, суди не надали належну оцінку доводам позивача про те, що відповідно до погоджених сторонами в біржовому договорі умов поставки відповідач як постачальник зобов`язаний був повідомити покупця про готовність зерна до відвантаження покупцю на базисі поставки із зазначенням точної кількості зерна, адреси та найменування складу, як місця, в якому здійснюється передача зерна у власність покупцю, а позивач мав право змінити базис поставки лише після отримання від постачальника такого повідомлення.

Тобто, суди не з`ясували з достовірністю у відповідності до умов біржового договору, чи залежав обов`язок постачальника з поставки товару на визначений в договорі базис поставки (зерновий склад) від вчинення покупцем дій з уточнення місця поставки (базису поставки).

44. Отже у справі №912/3559/17 та у справі №923/123/18 Верховний Суд не розглядав спір по суті і не робив висновків про правильне застосування норм статей 538, 612, 613, 664 Цивільного кодексу України. Відповідно судові рішення у справах №912/3559/17, №923/123/18 та у справі, що переглядається, ухвалено у правовідносинах, які не є подібними, що унеможливлює їх порівняння.

Крім того, рішення попередніх судових інстанцій у вищезазначених справах №912/3559/17 та №923/123/18 були скасовані Верховним Судом повністю з передачею справ на новий розгляд, що не означає остаточного вирішення відповідних справ, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у таких справах та в судових рішеннях. Слід також зазначити, що за результатами нового розгляду цих справ фактично-доказова база в них може істотно змінитися, адже й сам новий розгляд став наслідком недостатнього дослідження в ній судами обставин і доказів зі справи, а така зміна, у свою чергу, вплине на правові висновки в ній.

45. У справі №922/3332/17  Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду зазначив, що дослідивши обставини та зібрані у справі докази, урахувавши наведені положення законодавства, господарські суди попередніх інстанцій установили, що позивач здійснив 100 % передплату за договором від 25.02.2016 за 200 т аміачної селітри у загальній сумі 1 380 000,00 грн, проте відповідач не передав позивачеві спірного товару на умовах та у визначений договором строк; доказів зворотного відповідачем суду надано не було, відповідних обставин не спростовано. Водночас господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідач не поінформував покупця (у будь-який спосіб) про готовність до передання спірної аміачної селітри у належному місці; не звертався до позивача із вимогою про прийняття ним товару. Крім того, суди визнали недоведеним те, що товар було належним чином ідентифіковано для постачання саме позивачеві і відповідач повідомляв про це позивача, та зазначили, що у пункті 3 специфікації № 3-ДБ(С) установлено саме строк (термін) здійснення поставки, однак це не є повідомленням у розумінні умов поставки EXW Інкотермс 2010 і положень частини 1 статті 664 Цивільного кодексу   України; передплату за міндобрива позивачем було перераховано 13.12.2016, натомість зазначену специфікацію підписано сторонами 12.12.2016, і на час її підписання спірні міндобрива відповідачем не було закуплено для позивача. Водночас, перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені, суди визнали його обґрунтованим і арифметично правильним.

Водночас у цій справі мали місце суттєво відмінні (не подібні) обставини, що характеризують зміст правовідносин учасників спору та впливають на застосування норм права, а також встановлено, що покупцем була здійснена 100% передплата за договором поставки.

46. Не можуть бути взяті до уваги і посилання Скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновку Вищого господарського суду України, викладеного у постанові від 06.10.2010 у справі №52/19, оскільки як вбачається із зазначеної постанови, предметом спору у зазначеній справі були вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання за договором поставки. Зокрема, як було встановлено судами у справі №52/19, відповідно до умов договору поставки відповідач зобов`язувався поставити товар на суму 9254316,00 грн за період з березня по червень 2009 року, однак на виконання умов договору поставки відповідач поставив товар позивачу частково на суму 1213785,60 грн, а іншу частину товару на суму 7051543,20 грн - відповідач поставив із порушенням строків.

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, Вищий господарський суд України зазначив, що виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, змісту укладеного між сторонами договору та особливостей правовідносин, що склалися між сторонами, необхідно дійти висновку, що покупець має направити рознарядку продавцю, тобто інформацію про місце призначення та узгоджену до поставки партію продукції, лише після повідомлення продавцем про готовність товару до відвантаження, що однак не є окремим різновидом замовлення, яке встановлює строк виконання зобов`язання з поставки товару, так як відповідний строк встановлено сторонами у відповідній специфікації, за порушення якого має наставати відповідальність, визначена сторонами у договорі. 

47. Отже у зазначеній постанові від 06.10.2010 у справі №52/19 Вищий господарський суд України визнав помилковим висновок суду апеляційної інстанції, що відповідно до умов договору поставки обов`язок відповідача поставити товар нерозривно пов`язаний з обов`язком позивача надати рознарядку та дійшов висновку, що прострочення кредитора не може мати місце в даному випадку, оскільки згідно умов договору покупець повинен був надати рознарядку продавцю лише після отримання повідомлення про готовність до відвантаження.

Тобто цей висновок не можна вважати таким, що був зроблений судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах та не врахований судом першої та апеляційної інстанції   в оскаржуваних судових рішеннях.

48. При цьому, Суд звертає увагу, що у цій справі судами попередніх інстанцій було встановлено, що умови поставки, які визначені у розділі 3 Договору та умови Специфікації, не передбачають обов`язку Відповідача надсилати повідомлення про готовність.

49. З урахуванням наведеного, Суд вважає вірним висновок судів попередніх інстанцій у цій справі, що оскільки порядок оплати та поставки чітко визначений сторонами у Специфікації №1 (із змінами від 15.05.2019), а тому, враховуючи прострочення зобов`язання з боку Позивача стосовно оплати, за умовами Договору Відповідач не несе відповідальність за несвоєчасну поставку.            

50. Інші аргументи Позивача, викладені у касаційній скарзі, що стосуються оцінки доказів, Суд не бере до уваги, оскільки згідно з частиною 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

51. З огляду на викладене Суд зазначає, що касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі №927/1064/19, відкрите з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати

52.         У зв`язку з тим, що касаційне провадження у справі закривається, судові витрати у цій справі з урахуванням вимог статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України розподілу не підлягають. Адже за змістом зазначених норм покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (при цьому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження).

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ: 

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі №927/1064/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                                        Г. Вронська

Судді                                                                                                        О. Кролевець

                                                                                                                                І. Ткач