ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 жовтня 2020 року 
м. Харків
справа № 640/1932/18
провадження №22-ц/818/524/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
за участю секретаря судового засідання – Супрун Я.С., 
сторони справи:
позивач – заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
інші учасники справи:
треті особи - Державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова Ірина Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Актуаль»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року, увахлене у складі судді Губської Я.В. 
УСТАНОВИВ:
У лютому 2018 року заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 2, який діяв в інтересах держави в особі Харківської міської ради (надалі ХМР), звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати договір купівлі-продажу № 1551 від 04.08.2017, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Смирновою Ю.О., недійсним, скасувавши його державну реєстрацію; визнати договір купівлі-продажу № 1823 від 22.09.2017, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В., недійсним, скасувавши його державну реєстрацію. Стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.
Позов мотивований тим, що у провадженні Київського ВП ГУНП в Харківській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №42017221080000141 від 05.05.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365-2, ч.2 ст. 364, ст. 356 КК України, де Харківською місцевою прокуратурою № 2 здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням. Відомості до ЄРДР внесені за інформацією Департаменту територіального контролю ХМР про те, що суб`єкти господарювання, що здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, серед яких ТОВ «Актуаль», зловживаючи своїми повноваженнями, незаконно видали довідки з зазначенням помилок у технічних паспортах на об`єкти нерухомого майна, які стали підставою для внесення змін до реєстрів речових прав на нерухоме майно, що завдало істотної шкоди територіальній громаді міста Харкова. В рамках кримінального провадження проведено ряд обшуків, в тому числі у приміщеннях ТОВ «Актуаль» та Чугуївської міської ради Харківської області. У серпні 2017 року під час вивчення документів, вилучених в ході обшуків встановлено, що державним реєстратором Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою І.Ю. 29.06.2017 прийняте рішення про державну реєстрацію №35900046. На підставі прийнятого рішення ОСОБА_4 внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр) про об`єкт нерухомого майна № 1287145763101, а саме гараж У-1, площею 23,7 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також внесла відомості про право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ). Відповідно до відомостей Державного реєстру підставою виникнення права власності був лише технічний паспорт, виданий ТОВ «Актуаль» №41/06-17 від 26.06.2017. Згідно даних про технічний стан за результатами технічної інвентаризації (інвентаризаційна справа 446/06/17-ТП від 26.06.2017) було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 23, 7 кв.м, збудований до 05.09.1992. Для реєстрації права власності вказаного об`єкту нерухомого майна та права власності на нього державному реєстратору разом із заявою про державну реєстрацію прав було надано лише технічний паспорт на гараж, виготовлений ТОВ «Актуаль» (інвентаризаційна справа 446/06/17-ТП). Реєстрація вказаного новозбудованого об`єкту нерухомого майна була проведена за ОСОБА_1 державним реєстратором всупереч вимог п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Документи, надані ОСОБА_1 реєстратору Чугуївської міської ради Харківської області, не відповідали вимогам законодавства, а отже, не підлягало реєстрації право власності на нерухоме майно. Тому місцева прокуратура звернулась із позовом до Харківського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі ХМР до державного реєстратора відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової І.Ю., треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Актуаль», Департамент містобудування, архітектури та генерального плану ХМР про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Постановою суду від 12.12.2017 по справі № 820/4747/17 позовні вимоги прокурора задоволено та скасовано рішення державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35900046 від 29.06.2017. Рішення набрало законної сили. 28.12.2017 державним реєстратором Чугуївської міської ради Харківської області подано до Харківського окружного адміністративного суду заяву про неможливість виконання постанови суду у зв`язку з тим, що відповідно до даних Державного реєстру нерухомого майна та їх обтяжень гараж У-1, площею 23,7 кв.м, було продано 1/2 частину 04.08.2017 (договір №1551) та іншу 1/2 частину - 22.09.2017 (договір №1823), що в свою чергу унеможливлює виконання державним реєстратором постанови суду від 12.12.2017. Оскільки гараж №У-1, загальною площею - 23, 7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 є самочинною будівлею, позивачем не ставиться питання про його витребування, а лише про визнання договору купівлі-продажу недійсним, не заважаючи на те, що гараж придбаний у особи, яка не мала права відчуджувати.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року позовні вимоги керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі ХМР задоволені. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1551 від 04.08.2017, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Смірновою Ю.О., скасовано його державну реєстрацію. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1823 від 22.09.2017, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В., скасовано його державну реєстрацію. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області сплачений судовий збір з кожного по 1762 грн.
Судове рішення мотивоване тим, що документи, які стали підставою для реєстрації права власності на спірний гараж, не відповідали вимогам чинного законодавства, що і було підтверджено рішенням суду, а отже, є підставою для визнання недійсним договорів купівлі-продажу на підставі вимог ст.ст. 203, 215,216 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимог вимоги залишити без задоволення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з моменту посвідчення договорів купівлі-продажу ОСОБА_2 стала добросовісним набувачем зазначених приміщень. В оспорюваних правочинах на момент їх вчинення та посвідчення умови щодо предмета та ціни були сторонами дотримані відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, форма договору купівлі-продажу нерухомого майна також була додержана сторонами відповідно до вимог ст. 657 ЦК України. Крім того, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 скасована 03 червня 2019 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду, а отже, немає підстав для задоволення даного позову.
Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.
В судовому засіданні прокурором прокуратури Харківської області Горгуль Н.В. було заявлене клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України).
Клопотання мотивоване тим, що 24.09.2019 Київський районним судом м. Харкова відкрито провадження у справі № 953/18567/19 за позовом заступника прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової І.Ю., треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Департамент територіального контролю Харківської міської ради про скасування державної реєстрації рішення державного реєстратора Рєзанової І.Ю. № 35900046 від 29.06.2017. Оскільки обставина незаконності рішення державного реєстратора Рєзанової І.Ю. є підставою позову прокурора у цивільній справі № 640/1932/18, існувала на момент звернення прокурора до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, розгляд цивільної справи № 640/1932/18 не можливий до вирішення цивільної справи № 953/18567/19.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року клопотання прокурора прокуратури Харківської області про зупинення провадження задоволено. Провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 953/18567/19, що розглядається Київським районним судом м. Харкова.
Ухвалою Харківського апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2020 року поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року у складі судді Губської Я.В. по справі за позовом Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова І.Ю., ТОВ «Актуаль» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до п.п. 2,4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Судовим розглядом установлено, що державним реєстратором Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою І.Ю. 29.06.2017 прийняте рішення про державну реєстрацію №35900046 та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна № 1287145763101, а саме гараж, площею 23, 7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж У-1, та реєстрацію права приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 .
За результатами технічної інвентаризації (інвентаризаційна справа 446/06/17-ТП від 26.06.2017) встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 23, 7 кв.м, збудований до 05.09.1992.
На підставі договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення (гаража), посвідченого 04 серпня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Смирновою Ю.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1551, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 Ѕ частки нежитлового приміщення гаража, загальною площею 23, 7 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж У-1.
Також на підставі договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення (гаража), посвідченого 22 вересня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В., зареєстровано в реєстрі за № 1823, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 Ѕ частки нежитлового приміщення гаража, загальною площею 23, 7 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж У-1.
Пунктом 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» станом на 22 лютого 2018 року було передбачено, що у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення. У разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.
Таким чином, реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації та внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.
22 лютого 2018 року, тобто до відкриття провадження у справі, держаним реєстратором комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Іваницьким Є.А. на підставі рішення: 39818216, внесений опис змін виникнення права власності, а саме додано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК141180450374, виданий 14.02.2018, видавник: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю ХМР, документ отримано з ЄРД.
З наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що органом державного архітектурно-будівельного контролю скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Звертаючись до суду з позовом, як на підставу позовних вимог та їх обґрунтування, прокурор посилався на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017, яким скасовано рішення державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової І.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35900046 від 29.06.2017.
З метою обґрунтування позовних вимог прокурором до позовної заяви надано наступні докази: копія письмового повідомлення прокуратури на адресу ХМР в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»; копія заяви про неможливість виконати постанови суду; витяг з Державного реєстру; копія заяви про державну реєстрацію прав; копія картки прийому заяву; копія постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017; копія технічного паспорту.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової І.Ю. про реєстрацію права власності на спірний гараж за ОСОБА_1 скасоване.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Принцип диспозитивності визначений у ст. 13 ЦПК України та передбачає право суду розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд не вправі самостійно змінювати підставу позову, оскільки відповідно до положень цивільного процесуального законодавства це є виключним правом позивача.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2019 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 по справі №820/4747/17, якою прокурор обґрунтовував свої позовні вимоги, скасовано. Провадження у справі за адміністративним позовом заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Державного реєстратора відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової І.Ю., треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ "Актуаль", Департамент містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради про скасування рішення закрито.
Крім  того, постановою  Харківського апеляційного суду  від  07 липня 2020  року по справі № 953/18567/19 у задоволені позову Харківської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі ХМР до Державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової Ірини Юріївни, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Департамент територіального контролю Харківської міської ради про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно відмовлено.
Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону, стаття 334 ЦК України та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин, стаття 5 ЦК.
Стаття 386 ЦК України визначає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.
Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є за своєю суттю визнанням з боку держави публічно-правового інтересу у встановленні приналежності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб`єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об`єкта.
Фактично ж, реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому, вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто, не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 554/5323/14 (провадження № 14-605цс18) зазначено, що: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».
За змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 78 ЦПК України).
Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на спростування презумпції правомірності набуття права власності на гараж розташований у АДРЕСА_1 .
Крім того, станом на час розгляду справи спірний гараж органом державного архітектурно-будівельного контролю прийнято до експлуатації. 
Враховуючи, що скасування запису про проведену державну реєстрацію на спірний об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 не є предметом розгляду по справі № 640/1932/18, прокурором під час апеляційного перегляду справи не надано доказів на спростування правомірності набуття права власності, з урахуванням підстав дійсного позову та відсутність у суду апеляційної інстанції відповідно до вимог с. 13 ЦПК України можливості самостійно змінювати підстави (обґрунтування) позову, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , обґрунтованими у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.
Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року скасувати. 
У задоволені позову Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова Ірина Юріївна, ТОВ «Актуаль» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 1 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                        О.Ю.Тичкова

Судді                                                                                О.В. Маміна                                                                                                                 
                                                                               Н.П. Пилипчук