У Х В А Л А 
Іменем України
08 липня  2020 року
м. Київ
справа № 2121/2664/2012
провадження № 61-9290ск 20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Козачелагерської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про визнання права власності на самочинне будівництво,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Козачелагерської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про визнання права власності на самочинне будівництво.
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2012 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок                              літ. «А»1958 року будівництва, житлову прибудову літ. «А1»2008 року будівництва, ганок 2008 року будівництва, гараж літ. «В»2009 року будівництва, підвал літ. «В пд.»1958 року будівництва, навіс літ. «Г»2009 року будівництва, дизельну літ. «Д»2009 року будівництва, колодязь літ. №1 1958 року будівництва, басейн літ. №2 1958 року будівництва, зливну яму літ. №6 2009 року будівництва, огорожу літ. №7, №8 2009 року будівництва, зливну яму літ. №9 2009 року будівництва, колодязну трубу літ. №10 2009 року будівництва, за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, 28 березня 2020 року засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 , як особа яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу, зазначаючи, що вищезазначеним судовим рішенням порушені її права. 
 
При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 заявила клопотання про звільнення від сплати судового збору та поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового з                                 бору - відмовлено. Апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків для подачі заяви про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду від 18 жовтня 2012 року та сплатити судовий збір у розмірі 4 828,50 гривень.
14 травня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про звільнення від сплати судового збору з додатками та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржник посилалась на те, що дізнавшись про існування оскаржуваного рішення суду, 14 лютого 2020 року вона звернулась до Цюрупинського районного суду Херсонської області із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та 26 лютого 2020 року особисто ознайомилась з ними і отримала копію судового рішення. З цього часу їй стало відомо про порушення її прав при розгляді справи. Стосовно факту ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії оскаржуваного рішення адвокатом Твердохлеб О.В. в її інтересах у 2019 році вважає, що вона особисто мала ознайомитись з матеріалами справи та рішенням суду, оскільки порушено її права, а не адвоката.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 19 травня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 жовтня                    2012 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.
Апеляційний суд виходив з того, що представник ОСОБА_1 - адвокат Твердохлеб О.В., будучи не обмеженою у здійсненні наданих їй довіреністю та цивільним процесуальним законом повноважень представника, який здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, ознайомилась з матеріалами даної справи та отримала копію оскаржуваного рішення 21 листопада 2019 року. У зв`язку з чим, при подачі апеляційної скарги 28 березня 2020 року ОСОБА_1 , пропустила строк на апеляційне оскарження, вказані обставини для поновлення строку були неповажними та не давали підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду                             від 18 жовтня 2012 року. Обставин непереборної сили, внаслідок яких                           ОСОБА_1 пропущено строк апеляційного оскарження не зазначено.
18 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку,  до Верховного Суду подана касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду                        від 19 травня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати це судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що вона дізнавшись про існування оскаржуваного рішення суду лише 14 лютого 2020 року, коли звернулась до районного суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та 26 лютого 2020 року особисто ознайомилась з ними і отримала копію судового рішення.  Вважає, що апеляційний суд не мав приймати до уваги те, що адвокат Твердохлеб О. В., який діяв в її інтересах у 2019 році ознайомився з матеріалами справи та отримання копії оскаржуваного рішення, оскільки вона особисто мала ознайомитись з матеріалами справи та рішенням суду, оскільки порушено її права, а не адвоката, а тому суд мав рахувати пропущений строк на апеляційне оскарження з дати коли ОСОБА_1 дізналась про оскаржуване судове рішення, а не її адвокат.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Отже, виходячи з аналізу частини другої статті 358 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, яка подає скаргу має довести, а апеляційний суд перевірити наявність випадків передбачених пунктами 1-2 вказаної норми.
Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, оскаржуване рішення було постановлене судом першої інстанції -                        18 жовтня 2012 року.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржник посилалась на те, що дізнавшись про існування оскаржуваного рішення суду, 14 лютого 2020 року вона звернулась до Цюрупинського районного суду Херсонської області із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та 26 лютого 2020 року особисто ознайомилась з ними і отримала копію судового рішення. З цього часу їй стало відомо про порушення її прав при розгляді справи. Стосовно факту ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії оскаржуваного рішення адвокатом Твердохлеб О.В. в її інтересах у 2019 році вважає, що вона особисто мала ознайомитись з матеріалами справи та рішенням суду, оскільки порушено її права, а не адвоката.
Апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02 жовтня 2019 року Херсонським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначено адвоката Твердохлеб О.В. для надання безоплатної правової допомоги   ОСОБА_1 . На підставі зазначеного доручення, адвокатом Твердохлеб О.В. видано ордер на надання правничої (правової) допомоги                                       ОСОБА_1 . 
Відповідно до довіреності від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 на підставі доручення Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02 жовтня 2019 року уповноважила адвоката                   Твердохлеб О.В. здійснювати представництво її інтересів в судах та інших державних органах, зокрема адвокату надано право від її імені та в її інтересах ознайомлюватись з матеріалами справи та отримувати всі необхідні документи (рішення) .
09 жовтня 2019 року від ОСОБА_1 направлена на адресу ОСОБА_2                лист-пропозиція згідно якого ОСОБА_1 як власниця (з 2006 року) будинку                    АДРЕСА_2 , запропонувала ОСОБА_2 - власниці (з 2008 року) будинку № 48 по тій же вулиці , зробити паркан вище ніж дах будинку, усунути перешкоди підтоплення її будинку.
У відповідь на лист-пропозицію ОСОБА_2 16 жовтня 2019 року повідомила суміжного власника про те, що рішенням суду від 18 жовтня                    2012 року визнано право власності на житловий будинок 1958 року будівництва, житлову прибудову літ. «А» 2008 року, ганок 2008 року, гараж літ «В» 2009 року, підвал літ. «В» 1958 року, навіс 2009 року, дизельну літ. «Д» 2009 року, колодязь 1958 року, огорожу 2009 року, тощо. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03 жовтня 2012 року зазначені об`єкти не суперечать вимогам будівельних норм. При цьому, пропозиція ОСОБА_1 щодо зведення вищого паркану відхилена, оскільки це буде порушенням державних будівельних норм.
Отримавши відмову у зведенні більш вищого паркану між суміжними земельними ділянками, 29 жовтня 2019 року адвокат Твердохлеб О. В., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, з якими 21 листопада 2019 року ознайомилась та отримала копію оскаржуваного рішення.
Згідно ч. ч. 1,2 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, зокрема, передбачене п. 1 ч. 1 ст. 43 ЦПК України право на ознайомлення з матеріалами справи, одержання копій судових рішень. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що адвокат Твердохлеб О.В., який дія в інтересах ОСОБА_1 , була  не обмеженою у здійсненні наданих їй довіреністю та цивільним процесуальним законом повноважень представника, який здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, ознайомилась з матеріалами даної справи та отримала копію оскаржуваного рішення 21 листопада 2019 року, а тому                   ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження, вказані обставини для поновлення строку були неповажними та не давали підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 18 жовтня 2012 року. Обставин непереборної сили, внаслідок яких ОСОБА_1 пропущено строк апеляційного оскарження не було зазначено. 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини
(далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення
від 14 жовтня 2003 року).
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
За таких обставин, відмова у відкритті апеляційного провадження є законною та обґрунтованою, оскільки відповідає частині другій статті 358 ЦПК України.
Оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та з`ясуванням обставин, що мають значення при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, відповідністю висновків апеляційного суду обставинам та матеріалам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Водночас за змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Доводи касаційної скарги спростовані в ухвалі апеляційного суду та надано їм правову оцінку, а тому касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Козачелагерської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про визнання права власності на самочинне будівництво  відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        В. М. Сімоненко
 
                                                                                                  С. Ю. Мартєв
 
                                                                                                   Є. В. Петров