ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 р.	Справа № 520/12401/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 22.06.20 року по справі                             №520/12401/19
          за позовом         ОСОБА_2  
          до         Міністерства  оборони України                   
          про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі по тексту -   ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати п. 3 протокол № 136 від 11.10.2019 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким йому відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги; визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не призначенні та не нарахуванні  одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги згідно з вимогами: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку, затвердженим     Постановою КМУ №975 від 25.12.2013,    Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014; зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до   ст. 382 КАС України    подати у 45-денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 позовні вимоги                                                  ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано п. 3 протокол № 136 від 11.10.2019 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_2 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не призначенні та не нарахуванні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби;
Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 згідно вимог: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку, затвердженим       Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013,       Наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, код 26613125).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та Міністерства оборони України залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 по справі № 520/12401/19  залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 09.06.2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 у справі № 520/12401/19.
19.06.2020 року представник позивача ОСОБА_1 подав до Харківського окружного адміністративного суду заяву (в порядку ст.383 КАС України), в якій просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України яка полягає у не виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. по справі №520/12401/19, яким зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 згідно вимог: ЗУ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей” та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року;
- постановити окрему ухвалу, в якій визначити заходи щодо негайного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. по справі №520/12401/19 та вирішити питання про наявність підстав щодо притягнення до відповідальності осіб, причетних до не виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. по справі №520/12401/19, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України.
- зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 10 денний строк після набрання чинності судового рішення, звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року у задоволенні заяви представника позивача про визнання протиправними рішень, дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6,м. Київ,03168) про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.     
Представник позивача    ОСОБА_1 , не погодившись з наведеною вище ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати  ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року по справі №520/12401/19 та винести постанову, якою задовольнити позовні вимоги позивача, а саме:                                                                                                      визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України яка полягає у не виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. по справі №520/12401/19, яким зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 згідно вимог: ЗУ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей” та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року;  постановити окрему ухвалу, в якій визначити заходи щодо негайного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. по справі №520/12401/19 та вирішити питання про наявність підстав щодо притягнення до відповідальності осіб, причетних до не виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. по справі №520/12401/19, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України; зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 10 денний строк після набрання чинності судового рішення, звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування вимог скарги посилається на  те, що не погоджується з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року, вважає її такою, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.  Зазначає, що судом першої інстанції не повно було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме судом першої інстанції не було з`ясовано дату набрання чинності рішення суду по справі №520/12401/19 і як наслідок судом першої інстанції не було надано оцінку бездіяльності відповідача, яка полягає у не виконанні рішення суду на протязі трьох місяців після набрання рішенням суду чинності. Крім того, вказує, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме судом першої інстанції не було з`ясовано та враховано, що Комісією 11.10.2019р. (п. 3 протокол №136) були розглянуті документи позивача та прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, в подальшому вищевказане рішення Комісії було скасовано по справі №520/12401/19. Зазначає, що  дана обставина свідчить, що документи позивача для призначення одноразової грошової допомоги знаходяться у володінні Міністерства оборони України і жодних перешкод для виконання рішення суду у відповідача не існує. Крім того, зазначений факт також підтверджується Наказом МОУ №564 від 26.10.2016р., яким затверджено положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність бездіяльності відповідача при виконанні рішення суду не відповідає обставинам справи, оскільки рішенням суду по справі №520/12401/19 було зобов`язано безпосередньо відповідача виконати рішення суду, жодних обов`язків на Харківський обласний військовий комісаріат та позивача рішенням суду по справі №520/12401/19 не покладається. Зазначає, що враховуючи, що рішенням суду по справі №520/12401/19 зобов`язано вчинити певні дії лише Міністерство оборони України, а також той факт, що в розпорядженні Міністерстві оборони України знаходиться на зберіганні повний пакет документів позивача, а тому з боку Міністерства оборони України наявна протиправна бездіяльність при виконанні рішення суду по справі №520/12401/19, оскільки відповідачем не виконується рішення суду, яке набрало чинності більше ніж три місяця без будь -  якої поважної причини.
Учасники справи про дату час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалами справи повідомленнями про вручення поштового відправлення. 
          Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст. 229 КАС України.
          Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви представника позивача про визнання протиправними рішень, дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України  про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості такої заяви позивача та відсутності підстав для її задоволення.
          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.  
           Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
          Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
          Приписами ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) передбачено: судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
          Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
          Частиною 1 ст.383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
          Приписами ч.6 ст.383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.
Отже,  з аналізу наведених норм вбачається, що інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст.383 КАС України підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Колегія суддів наголошує, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень положень           ст.383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи – позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
          Так,  представник позивача в обґрунтування вимог поданої заяви  (в порядку ст.383 КАС України) зауважив, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 (залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 р.) , яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково набрало законної сили 06.04.2020, Міністерством оборони України не виконується  та не вчинюються дії для його виконання,  з огляду на зміст листа Міністерства оборони України від 18.06.2020 р., в якому зазначається, що оскільки оформлення документів особам, звільненим з військової служби, здійснюється військовими комісаріатами, позивачу необхідно подати рішення суду до Харківського обласного військового комісаріату, який у свою чергу має підготувати пакет необхідних документів та надіслати його в Департамент фінансів Міністерства оборони України.  Після надходження документів вони будуть подані на розгляд Комісії для прийняття відповідного рішення.
          Разом з тим, колегія суддів зауважує, що зі змісту наведеного  листа Міністерства оборони, який міститься в матеріалах даної справи, вбачається, що останнє не відмовляло позивачу у виконанні  рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 по даній справі, яке набрало законної сили 06.04.2020, а було лише повідомлено позивача про те, що після надходження документів вони будуть подані на розгляд Комісії Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення.
          Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем та його представником не було надано належних доказів невжиття відповідачем заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача. 
          Крім того,   завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст.1 Закону України "Про виконавче провадження").
         При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.
          Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
          Приписами ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
           Згідно п. 16 ч. 2 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” в межах виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
           При виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню), що передбачено ч.6 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження”.
         Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
         У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст.382 Кримінального кодексу України.
          Таким чином, враховуючи наведене вище, а також з огляду на те, що не використано всіх передбачених чинним законодавством засобів щодо належного виконання судового рішення, колегія суддів вважає, що даний час відсутні докази протиправності дій відповідача щодо виконання рішення суду (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 р. по справі                                №520/12401/19), а тому в даному випадку застосування судом до суб`єкта владних повноважень положень ст.383 КАС України є передчасним. 
          Окрім того, матеріали даної справи не містять доказів того, що на даний час державним виконавцем не вчиняються заходи щодо примусового виконання рішень, або здійснюються такі заходи упереджено.
          Також, колегія суддів звертає увагу, що представником відповідача засобами електронного зв`язку з  електронним цифровим підписом було направлено до суду апеляційної інстанції наступні документи: копію витягу протоколу засідання Міністерства оборони України  з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги №107 від 23 липня 2020 р.; копію наказу військового комісара ХОВК від 07.08.2020 року №434; копію платіжного доручення №1366 від 10.08.2020. 
          Так, зі змісту цих документів вбачається, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №520/12401/19, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 та ухвали Верховного Суду від 09.06.2020 було  скасовано пункт  3 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.10.2019 №136 та призначено одноразову грошову допомогу старшому прапорщику в запасі   ОСОБА_2 , якого 21.05.1993 звільнено зі Збройних Сили Російської Федерації та 26.03.2019 в Україні під час первинного огляду органами МСЕК визнано визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перезуваннях в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 12ААА №955370 від 29.03.2019), в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено ІІІ групу інвалідності (2019), відповідно до рішення суду в сумі 480250 (чотириста вісімдесят тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.   Начальнику відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 було наказано кошти, отримані для виплати одноразової грошової допомоги, перерахувати позивачу на поточний рахунок  в сумі 480250 (чотириста вісімдесят тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.  Згідно копії платіжного  доручення №1366 від 10 серпня 2020 року для виплати одноразової грошової допомоги Харківським обласним військовим комісаріатом було перераховано грошові кошти у сумі 480 250 00 грн. (чотириста вісімдесят тисяч двісті п`ятдесят грн. 00 коп. на рахунок позивача.           
          Щодо вимог апеляційної скарги, що враховуючи, що рішенням суду по справі №520/12401/19 зобов`язано вчинити певні дії лише Міністерство оборони України та той факт, що в розпорядженні Міністерстві оборони України знаходиться на зберіганні повний пакет документів позивача, а тому  з боку Міністерства оборони України наявна протиправна бездіяльність при виконанні рішення суду по справі №520/12401/19, і жодних перешкод для виконання рішення не існує, колегія суддів їх відхиляє, як необґрунтовані, оскільки позивачем та його представником не було надано належних доказів невжиття відповідачем заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача. 
          Крім того, щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не повно було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме судом першої інстанції не було з`ясовано дату набрання чинності рішення суду по справі №520/12401/19 і як наслідок судом першої інстанції не було надано оцінку бездіяльності відповідача, яка полягає у не виконанні рішення суду на протязі трьох місяців після набрання рішенням суду чинності,  колегія суддів вважає їх необґрунтованими та з урахуванням вказаного вище зазначає щодо передчасності застосування судом до відповідача, як суб`єкта владних повноважень положень ст.383 КАС України. 
          Стосовно вимог заяви представника позивача про постановлення окремої ухвали, в якій визначити заходи щодо негайного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. по справі №520/12401/19 та вирішити питання про наявність підстав щодо притягнення до відповідальності осіб, причетних до не виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. по справі №520/12401/19, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 Кримінального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне. 
          Згідно зі ст.324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених     статтею 249  цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
          Відповідно до ч.1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
          Так, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.
          Реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал, приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
          Колегія суддів зазначає, що оскільки на даний час застосування судом до суб`єкта владних повноважень положень ст.383 КАС України є передчасним з огляду на те, що  в матеріалах справи відсутні обґрунтовані докази протиправності дій відповідача щодо виконання рішення суду (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 р. по справі №520/12401/19),  а заявлена вимога позивача не містить обґрунтованих та достатніх підстав, які б давали підстави для постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали,  відповідно відсутні підстави задоволення вимог заяви в цій частині. 
          Щодо вимог заяви представника позивача щодо зобов`язання Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 10 денний строк після набрання чинності судового рішення, звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне. 
          Так, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.
          Питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені ст.382 КАС України.
          Так, відповідно до ч.1 вищевказаної статті КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
          Отже, судовий контроль за виконанням судового рішення полягає у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
          У своєму Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту З, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
          У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі “Горнсбі проти Греції” суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).
          Згідно ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
          Частиною 1 ст.382 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
          Відповідно до висловленої правової позиції Верховного Суду, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення згідно ст.382 КАС України можливо як під час ухвалення судового рішення, так і вже після ухвалення рішення по справі, що підтверджується ухвалами Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. по справі №800/592/17 та від 05.07.2018 р. по справі №206/3911/17 та постановою Верховного Суду від 18.04.2019 р. по справі №286/766/17.
          Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Колегія суддів зауважує, що процесуальні дії щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (як під час ухвалення, так і після ухвалення рішення) відповідно до положень ст. 382 КАС України є диспозитивним правом суду.
          Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 29.03.2019 по справі № 674/25/17 (провадження №К/9901/32253/18).
          Також, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2019 по справі №826/9960/15 зазначено, що застосування правового інституту подачі звіту є правом суду.
          Колегія суддів зауважує, що з урахуванням того, що позивачем не було доведено протиправності  рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, відтак  відсутні підстави для задоволення вимог заяви  в цій частині. 
          Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що розгляд справи судом відповідно до ст.382 та 383 КАС України  передбачає різні процедури розгляду  та  різні правові наслідки. 
           В даному випадку суд першої інстанції помилково розглянув заяву позивача, яка передбачає  заходи,  передбачені наведеними вище статтями КАС України сумісно, але це не призвело до неправильного рішення по справі.  
          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду  першої інстанції про те, що заява  представника позивача в порядку ст.383 КАС України є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення  апеляційної скарги  та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. 
          Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи відповідача щодо правомірності проведеної перевірки є помилковими.
          Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, прийнятою на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та прийняв ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.
З урахуванням приписів ч.ч.2,3 ст.328 КАС України дана постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року по                                        справі  №520/12401/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено  28.09.2020 року