ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/152/16
адміністративне провадження № К/9901/40981/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2016 (суддя - І.О. Іщук, І.М. Погрібніченко, В.П. Шулежко) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 (колегія суддів: Ганечко О.М., Літвіна Н.М., Коротких А.Ю.) у справі № 826/152/16 за позовом Приватного підприємства «СОФІТ СКС» до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Софіт СКС» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить:
1) визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови в прийнятті поданих ПП «Софіт СКС»: розрахунку коригування кількісних та вартісних показників № 10 від 01.09.2015 до податкової накладної № 6 від 01.09.2015, що було направлено до ДФС України 28.09.2015; розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 11 від 01.09.2015 до податкової накладної № 8 від 01.09.2015, що було направлено до ДПС України 28.09.2015;
2) вважати прийнятими та зареєстрованими: розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 10 від 01.09.2015 до податкової накладної № 6 від 01.09.2015, що було направлено до ДФС України 28.09.2015; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 11 від 01.09.2015 до податкової накладної № 8 від 01.09.2015, що було направлено до центрального рівня ДФС України 28.09.2015.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача щодо неприйняття податкової звітності позивача.
Мотивуючи рішення, суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що у відповідача не було правових підстав не приймати його податкову звітність, адже він зобов`язаний до кінця бюджетного року сплачувати податки  за місцем попереднього місця реєстрації. Окрім того, судами було встановлено, що в договорі, що був підписаний з позивачем вказано вже нове місце реєстрації. 
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм процесуального права. Вказується на доводи, аналогічні доводам акту перевірки, що не потребують додаткового зазначення.    
          Письмових заперечень від позивача на вказану касаційну скаргу відповідача до Суду не надходило.  
          Переглянувши судові pішення в межах касаційної скаpги, пеpевіpивши повноту встановлення судами фактичних обставин спpави та пpавильність застосування ними норм матеріального та процесуального пpава, Верховний Суд дійшов висновку пpо відсутність підстав для задоволення касаційної скаpги, з таких підстав.
          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПП «Софіт СКС» є юридичною особою, яке зареєстроване 17.04.2015 р. за № 1 454 102 0000 000973 Вовчанським районним управлінням юстиції Харківської області.
З 20.04.2015 ПП «Софіт СКС» взято на облік до Державної податкової інспекції як платник податків про що зроблено відповідний запис № 200815052934.
Рішенням власника ПП «Софіт СКС» було змінено місцезнаходження ПП «Софіт СКС» з адреси: 62507, м. Вовчанськ, вул. Гоголя, буд. 115 на адресу: 02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11А.
Між ПП «Софіт СКС» і Вовчанською ОДПІ ГУ ДФС  у Харківській області було укладено договір про визнання електронних документів № 260820151 від 26.08.2015.
Предметом вказаного договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до ДПІ засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу. Квитанцією № 2 підтверджується прийняття вказаного договору податковим органом.
ПП «Софіт СКС» засобами електронного зв`язку до Державної фіскальної служби України було подано розрахунки коригування кількісних та вартісних показників № 10 від 01.09.2015 р. до податкової накладної № 6 від 01.09.2015; розрахунки коригування кількісних і вартісних показників № 11 від 01.09.2015 до податкової накладної № 8 від 01.09.2015 р., які було направлено до ДПС України 28.09.2015. Факт доставки документів підтверджується квитанцією № 2.
Разом з тим, подані позивачем документи не було прийнято з тих підстав, що «не укладено та розірвано договір про визнання електронних документів».
Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду за захистом його порушених прав та законних інтересів.
Приписами підпункту 16.1.3. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків, зокрема, зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
У відповідності до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (пункт 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України).
Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (пункт 49.4 статті 49 Податкового кодексу України).
Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
В свою чергу, наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку (надалі - Інструкція №233, чинної на час виникнення спірних правовідносин), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.
З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (пункт 5 розділу ІІІ Інструкції №233).
З огляду на викладені положення законодавства вбачається, що підставою для направлення до відповідного контролюючого органу податкової звітності (у тому числі податкової декларації та податкових накладних) в електронній формі є наявність укладеного між платником податків та контролюючим органом договору про визнання електронних документів.
При цьому, згідно пункту 6 розділу ІІІ Інструкції №233, орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит: видає два примірники договору; записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.
Згідно пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.
Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, в укладеному сторонами договорі про визнання електронних документів від 26.08.2015  № 260820151, який був прийнятий відповідачем, зазначено нову адресу позивача: м. Київ, 02093, вул. Бориспільська, буд. 11-А. Тобто,  під час укладення названого договору, позивач надав податковому органу правдиві відомості свого місцезнаходження, зауважень щодо чого ним висловлено не було. Тобто такі зміни були після укладеного з позивачем договору про визнання електронних документів, з урахуванням чого неприйняття відповідачем податкової звітності від позивача є недопустимим. 
Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд касаційної інстанції погоджується з правовою оцінкою судами попередніх інстанцій обставин у справі, підтверджених належними доказами, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у прийнятті податкової звітності та податкових накладних з підстав невідповідності місця знаходження юридичної особи відомостям Єдиного державного реєстру.
          З огляду на встановлені судами обставини у справі, судова колегія касаційної інстанції погоджується із незаконністю податкових повідомлень-рішень, які підлягають скасуванню в обсязі визначеному судами попередніх інстанції.
          Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування  норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
          Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
          На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

          1. Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 - без змін. 
          2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   С.С. Пасічник