ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/16413/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В.Г.,
суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О., 

учасники справи:
ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг",
представник ініціюючого кредитора - Шох С.М. ,
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя інвест", 
представник боржника в судове засідання не з`явився, 
розпорядник майна - арбітражний керуючий Пелепецький Василь Дмитрович,
представник розпорядника майна в судове засідання не з`явився, 
представник ТОВ "Люнакс" - Мастістий І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" за вх. №  5504/2020 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020
у складі колегії суддів: Доманської М.Л. (головуючий), Верховця А.А., Грека Б.М. 
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя інвест" 
про банкрутство,

ВСТАНОВИВ
Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя Інвест" (далі - ТОВ "Запоріжжя Інвест") зареєстровано за адресою: 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45 з присвоєнням ідентифікаційного коду 42708036.
2.          03.04.2019 рішенням Ржищівського міського суду Київської області у справі № 374/82/19 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути з ТОВ "Запоріжжя Інвест" на користь ОСОБА_2 кошти за договором позики від 22.12.2018 у розмірі 13 000 000 грн. Сума основного зобов`язання складає 10  000  000 грн та 3 000 000 грн штрафу у розмірі 30% від суми позики за Договором позики від 22.12.2018.
3.          04.04.2019 між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" (далі - ТОВ "Фінансова компанія "Капітад Джірінг") укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" відступлено право вимоги до ТОВ "Запоріжжя Інвест", що виникло з Договору позики від 22.12.2018.
4.          16.07.2019 ухвалою Ржищівського міського суду Київської області у справі № 374/82/19 задоволено в повному обсязі заяву ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Запоріжжя Інвест" про стягнення коштів та вирішено замінити стягувача ОСОБА_2 у справі № 374/82/19 на ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг".
5.          18.07.2019 на виконання рішення від 03.04.2019 у справі № 374/82/19 Ржищівським міським судом Київської області видано виконавчий лист.
6.          19.07.2019 приватним виконавцем округу міста Києва Варавою Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59603446 з примусового виконанням виконавчого листа № 374/82/18 від 18.07.2019.
7.          У листопаді 2019 року ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання банкрутом ТОВ "Запоріжжя Інвест", мотивуючи заяву непогашеною  заборгованість боржника у розмірі 13 000 000 грн. 
8.          До заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство заявником подано господарському суду першої інстанції копії рішення Ржищівського міського суду Київської області від 03.04.2019 у справі № 374/82/19, Договору про відступлення права вимоги від 04.04.2019, ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 16.07.2019 у справі №  374/82/19, постанови про відкриття виконавчого провадження №  59603446 від 19.07.2019. 
9.          11.12.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Люнакс" (далі - ТОВ "Люнакс") до господарського суду першої інстанції були подані заперечення на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест", посилаючись на те, що з вимог ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" вбачається наявність спору про право. ТОВ "Люнакс" стверджує, що воно є власником мережі автозаправних станції, однак внаслідок протизаконних реєстраційних дій та вчинених після них правочинів власником цього майна було зареєстровано ТОВ "Запоріжжя Інвест", а іпотекодержателем ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг". Рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/1031/19 були задоволені позовні вимоги ТОВ "Люнакс" та визнано недійсними договори купівлі-продажу від 27.02.2019 на підставі яких право власності було зареєстровано за ТОВ "Запоріжжя Інвест" та скасовані записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Запоріжжя Інвест", визнано недійсним договір іпотеки, укладений між ТОВ "Запоріжжя Інвест" та ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг"; витребувано від ТОВ "Запоріжжя Інвест" на користь ТОВ "Люнакс" нерухоме майно. В подальшому ТОВ "Запоріжжя Інвест" та ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" на зазначене рішення подано апеляційні скарги, апеляційне провадження триває. Також, вказує, що Ржищівським міським судом Київської області у справі № 374/69/19 01.03.2019 ухвалою було забезпечено позов до подання позовної заяви, яка обґрунтована тим, що заявником готується позов до ТОВ "Запоріжжя Інвест" про стягнення заборгованості в розмірі 13 000 000 грн, у зв`язку з невиконанням договору позики від 22.12.2018, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ "Запоріжжя Інвест".  Отже, ТОВ "Люнакс" вважає, що заява ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест" є штучною та направлена на позбавлення ТОВ "Люнакс" власного майна, право на яке ТОВ "Люнакс" захищає в судовому порядку. 
10.          Також, ТОВ "Люнакс" зазначає, що за його апеляційною скаргою на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 03.04.2019 у справі №  374/82/19 Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження, а отже дане рішення про стягнення з ТОВ "Запоріжжя Інвест" грошових коштів не набрало законної сили. Таким чином, на думку ТОВ "Люнакс", ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" не може мати грошових вимог до ТОВ "Запоріжжя Інвест" строк виконання яких настав. 
11.          Окремо ТОВ "Люнакс" вказує про відсутність будь-яких доказів укладення між ОСОБА_2 та ТОВ "Запоріжжя Інвест" договору позики від 22.12.2018 про надання 10 000 000 грн, з огляду на встановлене НБУ обмеження щодо готівкових розрахунків між фізичними та юридичними особами та відсутність будь яких платіжних документів про переказ коштів чи прибуткових касових ордерів. 
12.          11.12.2019 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №  910/16413/19 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Запоріжжя Інвест"; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Пелепецького Василя Дмитровича; вирішено інші процесуальні питання.
13.          Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в підготовчому засіданні судом не було встановлено підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест", визначених частиною шостою статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.  
14.          Щодо заперечень, поданих ТОВ "Люнакс" на заяву про порушення провадження у справі про банкрутство, господарський суд першої інстанції вказав, що у відповідності до статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України подавати пояснення та інші документи у справі мають право виключно учасники спору, а отже, оскільки судом не визначено, а ТОВ "Люнакс" не подано будь-яких заяв щодо процесуального статусу у даній справі, прийняття заперечень та надання оцінки доводам, викладеним у них суд не вбачає за можливе.
15.          Апеляційним господарським судом у даній справі № 910/16413/19 встановлено, що 25.02.2020 постановою Київського апеляційного суду у справі №  374/82/2019 задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Люнакс", рішення Ржищівського міського суду Київської області від 03.04.2019 скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ "Запоріжжя Інвест" про стягнення 13 000 000 грн відмовлено.
16.          У постанові Київського апеляційного суду від 25.02.2020 у справі №  374/82/2019 зазначено, що суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 та ТОВ "Запоріжжя Інвест" про те, що не порушуються права апелянта з огляду на наступне: 
"ТОВ "Люнакс" є власником нерухомого майна, а саме: 
- нежитлових будівель та споруд АЗС за адресою: Одеська область, Тарутинський район, Березинська селища рада, шостий кілометр автошляху "Тарутине-Березине", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4733751247;
- будівель та споруд АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 48-А , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4732551101;
- виробничого будинку за адресою: Одеська область, смт. Тарутине, вул. Красна, 7-А , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4697451247;
- виробничих та невиробничих будівель за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Гейсмана, 6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4317451237;
- будівель та споруд АЗС за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. 1-го Травня, 36 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4306551108;
- автозаправної станції за адресою: Одеська область, смт. Олександрівка, вул. Перемоги, 2-С , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4178851108;
- будівель та споруд АЗС № 14 за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Сонячна, 1-Б , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3940251208;
- будівель та споруд АЗС № 13 за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Піонерська, 7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3869451103.
Вищезазначене підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Та обставина, що ТОВ "Люнакс" є власником вищезазначеного майна, підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 23.07.2019 (справа №374/69/19).
В подальшому, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дишлева Т.В. зареєструвала в реєстрі речових прав на нерухоме майно договір купівлі-продажу, за яким власником вищезазначеного нерухомого майна стало ТОВ "Запоріжжя Інвест".
У подальшому, 27.02.2019 нотаріус скасувала в реєстрі проведені нею реєстраційні дії.
27.02.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потапов М.Ю. посвідчив такий самий договір купівлі-продажу, на підставі якого зареєстрував право власності на вищезазначене майно за ТОВ "Запоріжжя Інвест".
Порушення прав, свобод та інтересів ТОВ "ЛЮНАКС" полягає в тому, що задоволення вимоги про стягнення 13 000 000 грн з ТОВ "Запоріжжя Інвест", за яким наразі в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване нерухоме майно, має мету в порядку виконання судового рішення звернути стягнення на нерухоме майно, що унеможливить ТОВ "Люнакс" відновити своє порушене право власності".
17.          28.04.2020 ухвалою Верховного Суду у справі № 374/82/19 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 25.02.2020; витребувано з Ржищівського районного суду Київської області     матеріали цивільної справи №374/82/19; відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 25.02.2020.
18.          16.12.2019 ТОВ "Люнакс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2019 у справі №  910/16413/19 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у відкритті провадження у справі. Доводи апеляційної скарги ТОВ "Люнакс" аналогічні доводам, викладеним в запереченні на відкриття провадження у справі про банкрутство. Додатково ТОВ "Люнакс" стверджувало про те, що судом першої інстанції було проігноровано доводи ТОВ "Люнакс" не дивлячись на те, що відносно права власності на нерухоме майно, протиправно зареєстроване за ТОВ "Запоріжжя Інвест" є спір, який в межах справи № 916/1031/19 вирішений на користь ТОВ "Люнакс"; суд ухвалив введення процедури розпорядження майном відносно цього майна, чим порушив права ТОВ "Люнакс". Судом першої інстанції проігноровано доводи ТОВ "Люнакс" про спірність заборгованості ТОВ "Запоріжжя Інвест", оскільки рішення Ржищівського міського суду Київської області від 03.04.2019 у справі № 374/82/19 не набрало законної сили. 
19.          На думку ТОВ "Люнакс", судом першої інстанції порушено норми статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства та не перевірено обґрунтованість заяви та наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство. 
20.          Також, не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, арбітражний керуючий Клигіна І.В. звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 11.12.2019 у справі №  910/16413/19 в частині призначення розпорядником майна ТОВ "Запоріжжя Інвест" арбітражного керуючого Пелепецького Василя Дмитровича та в частині встановлення оплати послуг арбітражного керуючого.

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції
21.          17.06.2020 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Люнакс" задоволено, апеляційну скаргу арбітражного керуючого Клигіної І.В. задоволено частково, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2019 у справі № 910/16413/19 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у відкритті провадження у справі № 910/16413/19 про банкрутство ТОВ "Запоріжжя інвест". Матеріали справи № 910/16413/19 передано до Господарського суду міста Києва. 
22.          Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення - ухвала про відкриття провадження у даній справі №  910/16413/19 про банкрутство, безпосередньо стосується прав та інтересів ТОВ "Люнакс". Суд апеляційної інстанції вказав, що порушення прав, свобод та інтересів ТОВ "Люнакс" полягає в тому, що задоволення вимоги про стягнення 13 000 000 грн з ТОВ "Запоріжжя Інвест", за яким наразі в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване відповідне нерухоме майно, має мету в порядку виконання судового рішення звернути стягнення на це нерухоме майно, що унеможливить ТОВ "Люнакс" відновити своє порушене право власності.                                                     
23.          Апеляційний господарський суд виходив з того, що на момент звернення з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест", а саме 20.11.2019, в Київському апеляційному суді ухвалою від 08.10.2019 у справі № 374/82/19 було відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Люнакс" на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 03.04.2019. Тобто на час звернення ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство та на час винесення оскаржуваної ухвали вимоги кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" свідчили про наявність спору про право, яке підлягало вирішенню у порядку позовного провадження.
24.          Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків в підготовчому засіданні, не встановив підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест", визначених частиною шостою статті 39 Кодексу про банкрутство, зокрема, що господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, у разі, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
25.          13.07.2020 ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" через Північний апеляційний господарський суд подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник (з урахуванням уточнень) просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2019 у справі № 910/16413/19.
26.          Скаржник стверджує, що оскаржувана постанова Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/16413/19 прийнята з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з застосуванням норм права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а отже, підлягає скасуванню. 
27.          Скаржник стверджує, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції прийнято без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.08.2018 у справі № 24-7/210-05-8241, від 11.09.2019 у справі № 927/889/18 та від 22.08.2019 у справі № 914/736/18, відповідно до яких у справі про банкрутство, особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуального статусу конкурсного (заставного) кредитора з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, які визначають права та обов`язки учасників провадження у справі про банкрутство, після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення та доведення порушення його прав оскаржуваним рішенням. Дане порушення норм процесуального права, на думку скаржника, призвело до того, що ТОВ "Люнакс", не набувши статусу конкурсного кредитора в справі № 910/16413/19 про банкрутство боржника або іншого учасника, неправомірно скористалось правом на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2019 про відкриття провадження у справі про банкрутство, яке належить виключно учасникам провадження у справі про банкрутство
28.          Також, скаржник посилається на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 904/1693/19 від 05.02.2020, в якій Верховний Суд звертає увагу, що питання про те, чи знаходиться боржник у стані неплатоспроможності, чи ні, вирішується судом не за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство, а за наслідками підсумкового засідання суду, на якому виноситься ухвала про санацію боржника чи постанова про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури або ухвала про припинення провадження у справі про банкрутство. Таким чином, на думку скаржника, безпідставними є твердження Північного апеляційного господарського суду в оскаржуваній постанові, про те, що суд першої інстанції у підготовчому засіданні дійшов помилкового висновку про відсутність ознак неплатоспроможності, оскільки обов`язок встановлення таких ознак в підготовчому засіданні не покладається на господарський суд.
29.          Крім того, ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" вказує, що під час розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, представник боржника підтвердила наявність і розмір заборгованість перед кредитором по Договору позики від 22.12.2018 та, відповідно, відсутність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство. 
30.          Висновки апеляційного господарського суду, про ненабрання рішенням у справі №  374/82/19 законної сили на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції скаржник вважає помилковими та посилається на положення частин першої, другої статті 273 Цивільного процесуального кодексу України щодо набрання законної сили рішенням після повернення апеляційної скарги на нього та вказує, що ухвалою Київського апеляційного суду по справі № 374/82/19 від 04.06.2019, було відмовлено у прийнятті апеляційної скарги Старовойтової Д.А.  в інтересах ТОВ "Люнакс" на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 03.04.2019 та повернуто її скаржнику.
31.          Крім того, скаржник стверджує про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме - відхилення клопотання заявника про відкладення розгляду справи та посилається на незастосування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №  915/1274/13.

Б.           Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
32.          03.09.2020 від ТОВ "Люнакс"  до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому ТОВ "Люнакс"  просить Суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду без змін. 
33.          ТОВ "Люнакс" стверджує про безпідставне посилання скаржника на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № 24-7/210-05-8241, від 11.09.2019 у справі № 927/889/18 та від 22.08.2019 у справі № 914/736/18, оскільки правовідносини у названих справах  та у даній справі № 910/16413/19 не є подібнимим. 
34.          ТОВ "Люнакс" зазначає, що станом на дату звернення ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" до Господарського суду м. Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство та станом на дату прийняття ухвали від 11.12.2019 про відкриття провадження у справі про банкрутство, між ТОВ "Люнакс" з однієї сторони, ТОВ "Запоріжжя Інвест" та ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" з іншої сторони існували судові спори щодо нерухомого майна. ТОВ "Люнакс" стверджує, воно мало право на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2019 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест", оскільки даним рішенням вирішено питання про права, свободи та інтереси ТОВ ТОВ "Люнакс", оскільки, як стверджує останній, кожен з об`єктів нерухомого майна належить на праві власності ТОВ "Люнакс" та був незаконно зареєстрований за ТОВ "Запоріжжя Інвест". 
35.          ТОВ "Люнакс" також стверджує, що Північний апеляційний господарський суд вірно зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків в підготовчому засіданні та не встановив підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство передбачені частиною шостою статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства. ТОВ "Люнакс" вважає безпідставними доводи скаржника про те, що доказом набрання рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 03.04.2019 чинності може вважатись дані Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки на момент прийняття оскаржуваної ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство апеляційне провадження у справі № 374/82/19 вже було відрите (ухвала від 08.10.2019), а отже, рішення Ржищівського міського суду Київської області не могло вважатись таким, що набуло чинності.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи
і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
А.             Щодо суті касаційної скарги
36.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
37.          Здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке. 
38.          Предметом касаційного перегляду у даній справі є питання відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест". 
39.          Вирішуючи дане питання, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного. 
40.          21.04.2019 набрав чинності     Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019.
41.          Відповідно до преамбули Кодексу України з процедур банкрутства цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
42.          Верховний Суд зауважує, що процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства (стаття 215 Господарського кодексу України, стаття 16617 Кодексу України про адміністративні правопорушення), а також недопущення доведення боржника до банкрутства (стаття 219 Кримінального кодексу України).  
43.          Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. 
44.          Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів. 
45.          Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 Кодексу України з процедур банкрутства. 
46.          Положення статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що:
- неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом;
- грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
47.          Положення частин першої-п`ятої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачають, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі. 
48.          Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі. 
49.          Підставою для відмови у відкритті провадження у справі, положення частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, визначають те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.
50.          Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо. 
51.          Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.
52.          При цьому, Верховний Суд зауважує, що у суду першої інстанції під час проведення підготовчого засідання відсутня можливість вирішення такого спору про право, що в свою чергу пов`язано з особливостями позовного провадження, як то пред`явлення позову, можливості подання зустрічного позову, складу учасників справи у позовному провадженні, прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, а також диспозитивністю господарського судочинства тощо. 
53.          У постанові від 03.06.2020 у справі № 905/2030/19 Верховний Суд дійшов наступного висновку: "у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника,  скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження."
54.          У постанові від 23.06.2020 у справі № 910/1067/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що достатнім є сам факт наявності спору про право, результати вирішення якого можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора. Неврахування судами факту існування двох спорів про право, є такими помилками, які порушують принцип пропорційності господарського судочинства.
55.          Колегія судів зауважує, що встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 у справі №910/4658/20. 
56.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.11.2019 до суду першої інстанції звернулося ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" із заявою про відкриття провадження у  справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест". Вимоги ініціюючого кредитора - ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест" ґрунтуються, зокрема, на рішенні Ржищівського міського суду Київської області від 03.04.2019 у справі № 374/82/19 про стягнення з боржника заборгованості. При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 08.10.2019 у справі № 374/82/19 було відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Люнакс" на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 03.04.2019. 
57.          Тобто на момент звернення ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (20.11.2019) та на час винесення ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі про банкрутство від 11.12.2019 вимоги кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" свідчили про наявність спору про право, який підлягав вирішенню у порядку позовного провадження. 
58.          Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком апеляційного господарського суду про те, що наявність спору про право між заявником та боржником є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство на підставі частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.  
59.          При цьому, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що місцевий господарський суд, перевіряючи обґрунтованість вимог заявника та з`ясовуючи наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, не був позбавлений права та можливості на підставі відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень самостійно перевірити оскарження в апеляційному та/або касаційному порядку судового рішення, на якому ґрунтуються вимоги ініціюючого кредитора та набрання таким рішенням законної сили. 
60.          Посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови правових позицій, викладених у  постановах Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № 24-7/210-05-8241, від 11.09.2019 у справі № 927/889/18 та від 22.08.2019 у справі №  914/736/18, щодо порядку набуття особою процесуального статусу конкурсного (заставного) кредитора з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у справі про банкрутство та відсутністю у ТОВ "Люнакс" права оскарження судових рішень у даній справі про банкрутство у зв`язку з не набуттям ним статусу кредитора, колегія суддів відхиляє з огляду на таке. 
61.          Так, у постанові  від 11.09.2019 у справі № 927/889/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у справі про банкрутство, що здійснюється за загальною процедурою, особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуального статусу кредитора з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, які визначають права та обов`язки учасників провадження у справі про банкрутство, після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення та доведення порушення його прав оскаржуваним рішенням (аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 08.08.2018 у справі №24-7/210-05-8241).
62.          Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 16.07.2020 у справі №910/4475/19 дійшов наступного висновку: "ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство має наслідком зміну порядку задоволення вимог заставодержателя майна боржника, у зв`язку з чим є судовим рішенням, яке ухвалено про права та інтереси цієї особи, що надає заставодержателю права заперечувати у підготовчому засіданні відкриття провадження у справі про банкрутство боржника з наділенням у такому разі заставодержателя процесуальними правами учасника у справі про банкрутство - щодо подання клопотань, надання доказів тощо, а відповідно, і процесуальним правом на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство у розумінні частини першої статті 254 Господарського процесуального кодексу України".
63.          У даній справі № 910/16413/19 апеляційний господарський суд вказав, що у постанові Київського апеляційного суду від 25.02.2020 у справі №374/82/2019, зокрема, встановлено, що задоволення вимоги про стягнення 13 000 000 грн з ТОВ "Запоріжжя Інвест", за яким наразі в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване нерухоме майно, має мету в порядку виконання судового рішення звернути стягнення на нерухоме майно, що унеможливить ТОВ "Люнакс" відновити своє порушене право власності. Відповідно до положень частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
64.          Зважаючи на особливості даної справи та встановлені судом апеляційної інстанції обставини впливу прийнятої ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі про банкрутство на права та інтереси ТОВ "Люнакс", яке не набуло процесуального статусу кредитора у даній справі, Верховний Суд погоджується у даному випадку із висновком апеляційного господарського суду про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2019 за апеляційною скаргою ТОВ "Люнакс". 
65.          Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №  904/1693/19 від 05.02.2020, в якій Верховний Суд звертає увагу, що питання про те, чи знаходиться боржник у стані неплатоспроможності, чи ні, вирішується судом не за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство, а за наслідками підсумкового засідання суду, на якому виноситься ухвала про санацію боржника чи постанова про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури або ухвала про припинення провадження у справі про банкрутство. 
66.          Такі доводи колегія суддів Верховного Суду вважає безпідставними, оскільки у даній справі № 910/16413/19 вирішувалося питання наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство у відповідності до положень статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, а не встановлення ознак неплатоспроможності боржника, як помилково вказує скаржник.  
67.          Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме - відхилення клопотання заявника про відкладення розгляду справи та посилання на незастосування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №  915/1274/13.
68.          Так, у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №  915/1274/13 Верховний Суд вказав, що: "суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , взагалі не розглянув клопотання останньої про відкладення розгляду справи. Жодного висновку стосовного даного клопотання оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не містить".    
69.          Натомість у даній справі № 910/16413/19 судом апеляційної інстанції неодноразово відкладалося судове засідання (зокрема, ухвали суду апеляційної інстанції від 26.02.2020, від 23.03.2020), а також розглянуто клопотання ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" про відкладення судового засідання та відхилено. Суд апеляційної інстанції зазначив, що від ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" вже надійшли відзиви на апеляційні скарги у даній справі та у вказаному клопотанні не зазначено, в чому полягає необхідність відкладення, що ще хотів би повідомити суду представник ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг", крім вже зазначеного у вищевказаному відзиві, тобто клопотання є необґрунтованим. Тобто, обставини у справі №  915/1274/13 та №  910/16413/19 не є подібними.
70.          Верховний Суд не вбачає у даному випадку порушень апеляційним господарським судом норм процесуального права щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності представника заявника та вважає, що ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" мало достатньо часу для надання своїх доводів та обґрунтувань. При цьому, в касаційній скарзі ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" також не наводить доводи та обґрунтування, навести які, він був позбавлений можливості у зв`язку з відмовою судом апеляційної інстанції у відкладенні розгляду даної справи.  
71.          Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд вважає обґрунтованими  висновки апеляційного господарського суду про скасування ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у даній справі банкрутство та прийняття нового рішення, яким відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Запоріжжя Інвест", на підставі положень частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства та із дотриманням балансу публічного та приватного інтересів у процедурі банкрутства. 
72.          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б.           Висновки щодо застосування норми права
73.          Підставою для відмови у відкритті провадження у справі, положення частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, визначають те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.
74.          Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо. 
75.          Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

В.           Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
76.          Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що постанова у справі прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
77.          Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" підлягає залишенню без задоволення, а прийнята у справі постанова Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 у справі - залишенню без змін.

Г.           Розподіл судових витрат
78.          У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

          Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308,  статтею 309,   315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" за вх. № 5504/2020  залишити без задоволення.  
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 у справі № 910/16413/19 залишити без змін. 
3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          В. Пєсков
Судді                                                                                                    Л. Катеринчук 
                                                                                                    В. Погребняк