П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/739/20	
                                                                                                                  
                                                                                                                          Головуючий в І інстанції: Гордієнко Т.О.
                                                                                          Дата та місце ухвалення рішення: 27.03.2020 р. м. Миколаїв

                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

                                            за участю секретаря – Коваль Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць для нарахування – грудень 2015 року, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць – січень 2014 року, та виплатити суму різниці.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць – січень 2014 року та виплатити суму різниці.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць для нарахування – грудень              2015 року
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач до вересня 2018 року проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 . 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2018 року № 211 позивача з 26.09.2018 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
При звільненні з військової служби 03.09.2018 р. позивачу не нарахована та не виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 р.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 400/953/19                  від 04.07.2019 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо на нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 23.09.2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по                   23.09.2018 року. В решті позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення суду відповідач нарахував позивачу індексацію за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 - в сумі 4871,57 грн., виплачено 4798,50 грн.
Позивач не погоджується з цією сумою та вважає, що відповідач протиправно застосував при нарахуванні індексації базовий період грудень 2015, а повинен був застосувати січень 2014.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, а тому, відповідачем було безпідставно застосовано при нарахуванні індексації базовий місяць грудень 2015 року з огляду на збільшення грошового забезпечення військовослужбовців за рахунок збільшення щомісячної премії. 
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»                           від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст.9 Закону).
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).
Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік .
В контексті наведеного колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
У даній справі не є спірним питання щодо права позивача на індексацію грошового забезпечення. Таке право позивача, встановлено рішенням суду у справі № 400/953/19.
Предметом розгляду даної справи є вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць для нарахування – грудень                   2015 року.
Обґрунтовуючи правомірність визначення грудня 2015 року, як базового місяця нарахування індексації, відповідач, як в суді першої інстанції, так і в поданій апеляційній скарзі, посилається на те, що рішенням Міністра оборони України, доведеного телеграмою                            від 31.12.2015 року № 248/3/9/1/1150, встановлено підвищення розміру щомісячної премії військовослужбовцям за грудень 2015 року, а так само таке підвищення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013.
Таким чином, відповідач вважає, що відповідно до вимог п. 5 Порядку від 17.07.2003 року № 1078, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, базовим місяцем для нарахування індексації є грудень 2015 року. 
Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно відхилені вказані доводи відповідача, з огляду на викладене. 
Так, згідно п. 3 постанови від 09.12.2015 року № 1013 Кабінетом Міністрів України постановлено: Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.
В свою чергу, відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, у редакції згідно наведеної постанови КМУ, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Поряд з цим, як зазначається самим відповідачем та підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про нараховане грошове забезпечення позивача за 2014-2018 р.р., позивачу з грудня 2015 року не було підвищено розмір посадового окладу, посадовий оклад позивача за 2015-2016 р.р. складає 1111 грн.
Крім того, відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики (яке уповноважене надавати роз`яснення згідно Порядку № 1078) від 08.08.2017 року № 48/0/66-17 про індексацію грошових доходів, зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. 
З огляду на викладене, доводи відповідача, що для позивача грудень 2015 року є базовим місяцем є безпідставними та такими, що спростовуються вимогами наведених нормативно-правових актів і інформацією щодо розміру грошового забезпечення позивача за вказаний період. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць для нарахування – грудень 2015 року, є протиправними. 
Що стосується доводів відповідача, які наведені в поданій апеляційній скарзі, щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі з огляду на наявність рішення суду по справі № 400/953/19, що набрало законної сили, колегія суддів зазначає, що підстави звернення із даними вимогами не є тотожними підставам звернення із позовом у справі                       № 400/953/19, а так само зміст вимог позивача у справі № 400/739/20 не є тотожним предмету розгляду справи № 400/953/19. Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для закриття провадження у справі у наведеній частині вимог.
В свою чергу, справа в частині позовних вимог про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць – січень 2014 року та виплатити суму різниці, не є предметом апеляційного перегляду, оскільки згідно ухвали суду апеляційної інстанції справа у вказаній частині вимог позивача направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 20.07.2020 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька