ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/344/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/1536/15-ц Категорія: 301030300 	Мельник І. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       17 вересня 2020 року :         м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.	
за участю секретаря	Анкудінові О.І.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Черкаської міської ради, Державної реєстраційної служби України про визнання права власності -
в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом до Черкаської міської ради та Державної реєстраційної служби України про визнання за позивачами права власності на 37/100 частин житлового будинку.
Позов мотивований тим, що 09.03.1960 року ОСОБА_5 , який є батьком та дідусем позивачів, отримав в користування 1/4 частину збудованого будинку АДРЕСА_1 . 
Приблизно в 1983-1984 роках до будинку ним було самочинно добудовано два коридори і кладову. 
26.02.2001 року позивачі отримали свідоцтво на право власності на вказане житло з відображенням долі власності будинку при спільній частковій власності 1/5 частин без врахування самочинно добудованих приміщень 
При виготовленні технічного паспорту на житловий будинок станом на 03.01.2001 року Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації помилково визначено, що у АДРЕСА_1 п`ять квартир, так як даний будинок складається з чотирьох квартир. Помилка виникла внаслідок того, що частина квартири четвертої, куди входять два коридори і кладова, мають окремий вихід. 
29.10.2013 року КП «Соснівська служба утримання будинків» ЧМР повідомило, що житловий будинок АДРЕСА_1 не знаходиться на їх балансі та технічному обслуговуванні. 28.11.2013 року ЧООБТІ повідомлено, що на 17/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано. 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.12.2014 року визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , площею 18.0 кв.м., що становить 17/100 частини домоволодіння.
На підставі рішення суду та свідоцтва від 26.02.2001 на право власності на 1/5 частину вказаного будинку, позивачі 30.12.2014 звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію право власності на квартиру. 
Проте 16.01.2015 року державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації права власності.
Враховуючи викладене, позивачі просили суд визнати за ними право власності на 37/100 (1/5 + 17/100) частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.03.2015 позов задоволено.
Визнано право власності на 37/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частках кожному (тобто 37/300), а саме: на житловий будинок з прибудовами літ. А-1, а, а1, а2 ,а3, а4, а5, а6, а7 загальною площею 218,5 кв.м, житловою площею 111,10 кв.м., сарай літера В, гараж літера Б, вбиральня літера Г, огорожі №1-7, 10, 11, водоколонка №8, вигрібна яма №9, в частку по житловому будинку входять приміщення 4-1 площею 7,5 кв.м, 4-2 площею 7,6 кв.м, 4-3 площею 18,1 кв.м, 4-4 площею 6,8 кв.м, 4-5 площею 2,1 кв.м, 4-6 площею 2,1 кв.м, 4-7 площею 7,1 кв.м, 4-8 площею 4,1 кв.м.
Задовольняючи позов, суд врахував акт опитування сусідів, яким ніхто із них не заперечував проти визнання за позивачами права власності на квартиру АДРЕСА_3 у вказаному будинку. Також районний суд виходив з того, що позивачі є власниками 1/5 вказаного будинку на підставі свідоцтва про право власності від 26.02.2001 року та 17/100 - на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.02.2014 року.
Рішення оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 , як власницею на праві спільної часткової власності та яка володіє 11/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .
Апелянтка не погоджується з висновками суду про те, що позивачі є власниками 1/5, або 20/100 та 17/100, на які Соснівський районний суд м. Черкаси визнав їх право власності.
Зазначає, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.12.2014 за позивачами визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3 площею 18 кв.м, що складається з приміщень 5-1 площею 2,0 кв.м, 5-2 площею 7,2 кв.м, 5-3 площею 8,8 кв.м.
Проте, суд першої інстанції, на думку скаржниці, не звернув увагу, що вказані приміщення є добудовами, які вчинені самовільно ОСОБА_5 , спадкодавцем позивачів. Самовільна добудова не може призводити до збільшення часток у справі спільної часткової власності співвласника, який здійснив таку добудову.
Такі порушення призвели до порушення прав інших співвласників (в тому числі, і ОСОБА_1 ), зокрема, до зміни розміру часток у домоволодінні.
Вважаючи рішення незаконним, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_1 просить його скасувати, у задоволенні позову відмовити, вирішити питання розподілу судових витрат.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
З матеріалів справи встановлено такі обставини справи.
Відповідно до довідки КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 28.11.2013 № 10588в станом на 01.01.2013 року домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за:
- ОСОБА_6 (11/100);
- ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (1/5);
- ОСОБА_8 (33/100);
- ОСОБА_9 (19/100).
При цьому, 17/100 частин домоволодіння - не зареєстровано (а.с. 21-22).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.02.2001 ОСОБА_2 та члени її сім`ї: ОСОБА_3 та ОСОБА_10 володіють на праві спільної часткової власності 1/5 будинку АДРЕСА_1 (а.с. 11).
В технічному паспорті на житловий будинок (а.с. 12-19) станом на 03.01.2001 року зазначено, що у АДРЕСА_1 п`ять квартир (або приміщень). Вказано, що п`ята квартира складається з двох коридорів (2,0 кв.м та 7,2 кв. м) та кладовки (8,8 кв.м), всього 18 кв.м (а.с. 17).
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.12.2014 року у справі № 712/9439/14-ц (а.с. 26-27) визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 18,0 кв.м., яка складається із приміщень 5-1 площею 2,0 кв.м., 5-2 площею 7,2 кв.м., 5-3 площею 8,8 кв.м., що становлять 17/100 частини домоволодіння.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 17 березня 2020 року (Провадження № 22-ц/821/390/20) рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.12.2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у задоволенні їх позовних вимог.
Після проведення поточної інвентаризації та виготовлення 22.01.2015 року технічного паспорту житлового будинку садибного типу № 70 за замовленням ОСОБА_2 (а.с. 29-36) у технічній документації відображено, що домоволодіння складається з чотирьох квартир, а не п`яти, як було відображено у попередній період - 2001 року, окрім того площі кімнат змінилися.
Апелянтка ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.02.2015. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 11/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 65).
Інформацією з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права, сформованого 23.02.2015 (а.с. 66), підтверджується, що ОСОБА_1 володіє на праві спільної часткової власності 11/100 частинами житлового будинку АДРЕСА_1 .
За замовленням ОСОБА_1 21.09.2017 виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок по АДРЕСА_1 , в якому розміри площі домоволодіння та його окремих складових вказані в інших значеннях (а.с. 68-75).
07.09.2018 КП «ЧООБТІ» надало лист № 87, в додатку до якого додано розрахунок часток спірного домоволодіння станом на 24.11.1997 з врахуванням прибудов лі «а6» та літ «а7». Відповідно до вказаного розрахунку частка ОСОБА_6 визначена в розмірі 22/100 (а.с. 79-80).
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, де визначено, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Судом встановлено, що постановою Черкаського апеляційного суду від 17 березня 2020 року скасовано рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.12.2014 року та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у задоволенні їх позовних вимог, а саме визнанні за позивачами права власності на 17/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин, керуючись принципом приюдиційності, колегія суддів вважає, що вимоги позивачів про визнання за ними права власності на 37/100 частини спірного домоволодіння (включаючи вказану вище частку у 17/100 ) не ґрунтується на законі.
       Крім того, згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Колегія суддів звертає увагу на те, що, згідно матеріалів справи вказаний будинок АДРЕСА_1 є окремим домоволодінням з визначенням часток власності між його співвласниками і не містить його поквартирного розподілу.
Співвласниками вказаного домоволодіння, крім позивачів, є також  ОСОБА_1 (11/100); ОСОБА_8 (33/100) та ОСОБА_9 (19/100), які не були залучені в якості відповідачів у даній справі. Позов пред`явлений до Черкаської міської ради та Державної реєстраційної служби України, тобто до неналежного відповіідача. 
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року справі № 523/9067/16-ц).
Отже незалучення у справі належного відповідача є також підставою для відмови у позові.
За таких обставин, у зв`язку з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у позові.
Розмір судового збору за звернення з апеляційною скаргою становить 2372,93 грн. 
У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги сплачений судовий збір відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивачів в рівних частках, тобто по 790,98 грн. з кожного з позивачів.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 
       
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2015 рокускасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Черкаської міської ради, Державної реєстраційної служби України про визнання права власності - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі по 790 грн. 98 коп. з кожного. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 18 вересня 2020 року. 

Судді