ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 серпня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/2394/18
Головуючий у першій інстанції - Пархоменко П. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/641/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
голови  судового засідання -  судді Кузюри Л.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
за участі секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,
учасники судового процесу:
позивач:  ОСОБА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 ;  
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмацька ЖЕК», 
особа, яка подала скарги: ОСОБА_2 ;

оскаржується ухвала Бахмацького районного суду Чернігівської області  від 19 лютого 2020 року про відмову відстрочення виконання та  роз`яснення рішення суду та ухвала Бахмацького районного суду Чернігівської області  від 27 лютого 2020 року про забезпечення виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення порушеного права, відновлення становища, яке існувало до порушення, та стягнення майнової шкоди,
прізвище судді: Пархоменко П. І. ; місце ухвалення судових рішень: м. Бахмач, дата складання повного тексту ухвал: 19 лютого 2020 року, 27 лютого 2020 року,

                                   У С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати протиправними дії ОСОБА_2 щодо втручання в інженерні системи загального користування та зобов`язати ОСОБА_2 привести систему пічного опалення, зокрема, роботу спільного димоходу для квартир №1 та АДРЕСА_2 , до попереднього робочого стану шляхом відновлення демонтованих ним димовідвідних каналів для забезпечення користування пічним опаленням в його квартирі №1 , стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду в сумі 10000 грн.
Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 , з дотриманням будівельних норм і дозволів, привести систему пічного опалення - роботу спільного димоходу для квартир № 1 та АДРЕСА_2 , до попереднього робочого стану шляхом відновлення демонтованих ним димовідвідних каналів для забезпечення користування пічним опаленням іншими мешканцями будинку. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
1 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції  із заявою про відстрочення виконання рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року у вказаній справі, посилаючись на те, що виконати рішення суду у зимовий період під час опалювального сезону (жовтень-квітень 2020 року) не представляється можливим з незалежних від нього причин. Крім того, для виконання рішення суду необхідно отримати дозволи відповідних організацій для проведення робіт з дотриманням будівельних. 
12 лютого 2020 року Бахмацький районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) звернувся із заявою щодо роз`яснення зазначеного вище рішення.
Заява мотивована тим, що суд першої інстанції в рішенні зазначив привести систему пічного опалення до попереднього робочого стану, але оскільки суть попереднього робочого стану визначено судом у рішенні не було, зазначена обставина викликає складності в розумінні процедури здійснення виконавчого провадження за виданим на підставі означеного рішення суду виконавчим листом.
Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2020 року у задоволенні заяв ОСОБА_2 та державного виконавця Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відмовлено.
27 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення виконання рішення суду, обґрунтовуючи її тим, що на виконанні у Бахмацькому районному відділі державної виконавчої служби знаходиться рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року під час виконання якого, на підставі ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»,  він,  як сторона виконавчого провадження має право брати участь у вчиненні виконавчих дій, зокрема, у перевірці виконання боржником рішення суду в рамках виконавчого провадження, однак останній не допускає його до житлового приміщення, в якому боржником мають бути здійснені дії з приведення системи пічного опалення до попереднього робочого стану.
Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 надати доступ ОСОБА_1 бути присутнім з представником виконавчої служби при проведені виконавчих дій з метою виконання рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року в рамках виконавчого провадження № 59974620.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційні скарги, в яких просив скасувати ухвалу Бахмацького районного суду від 19 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про відстрочення виконання рішення та про його роз`яснення,  а також  ухвалу Бахмацького районного суду від 27 лютого 2020 року про забезпечення виконання рішення суду та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Бахмацького районного суду від 19 лютого 2020 року зводяться до того, що суд першої інстанції в своєму рішенні посилаючись на п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» невірно зазначав про розстрочку, хоча ОСОБА_2 звертався із заявою про відстрочення виконання рішення суду. Вказував, що суд неповно дослідив та надав неналежну оцінку доказам у справі.
Апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Бахмацького районного суду від 27 лютого 2020 року про забезпечення виконання рішення мотивована тим, що суд протизаконно надав доступ позивачу до житла відповідача як захід забезпечення виконання рішення суду, безпідставно посилаючись на норми статей 150,431 ЦПК України. Вказував, що жодним законом України не передбачено заходу забезпечення виконання рішення, застосованого судом. Зазначав, що лише виконавець виключно на підставі рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи має право безперешкодно входити та здійснювати виконавчі дії на відміну від стягувача, якого  таким правом не наділено законом .
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Датою постановлення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов  наступних висновків.
Постановивши   ухвалу про відмову відстрочення виконання рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в добровільному порядку рішення суду заявником не виконується протягом тривалого часу, доказів про вжиття заходів з його виконання не подано, при цьому ОСОБА_2 вчиняє дії з ухилення від добровільного виконання рішення суду, відповідно вказані факти не можуть свідчити про його добросовісність, а тому а задоволенні заяви було відмовлено.
Щодо відмови у роз`ясненні рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року, суд виходив з того, що спосіб захисту порушеного права позивача було застосовано судом  відповідно до суті заявлених  позовних вимог, зміст його резолютивної частини є чітким та зрозумілим, відтак роз`яснення процедури його виконання призведе до зміни рішення по суті, чого процесуальний закон не дозволяє.
З наведеними висновками погоджується апеляційний суд, оскільки із заявою про відстрочення виконання рішення  Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року відповідач звернувся лише 11 лютого 2020 року, фактично наприкінці опалювального сезону та майже через 9 місяців з дня постановлення судом рішення у даній справі та не навів доказів на підтвердження добросовісності намірів реально виконувати рішення суду. 
Положеннями ч.5 ст. 435 ЦПК України передбачено, що відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.
Зважаючи на зазначені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення апеляційної скарги на ухвалу в частині відмови у відстроченні виконання судового рішення відсутні.
Висновок суду першої інстанції про відмову у роз`ясненні рішення ґрунтується на приписах ч.1 ст. 271 ЦПК України, якою передбачено, що роз`яснення  судового рішення не може змінюваним його змісту.
За таких обставин, підстави для скасування ухвали Бахмацького районного суду від 19 лютого 2020 року не ґрунтуються на законі.
Розглянувши заяву ОСОБА_4 про забезпечення виконання рішення суду, суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої сторонам виконавчого провадження гарантовано право брати участь у вчиненні виконавчих дій, дійшов висновку про те, що оскільки рішення суду у вказаній справі протягом тривалого часу боржником не виконується, чим створюються перешкоди позивачеві у даній справі, зазначені обставини є підставою для задоволення заяви та зобов`язання ОСОБА_2 надати доступ ОСОБА_1 до житлового приміщення та бути присутнім з представником виконавчої служби при проведенні виконавчих дій з метою виконання рішення суду.
Апеляційний суд не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян України. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Лише у невідкладних випадках можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.
Аналогічно, статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.
Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
Конституційна гарантія недоторканності житла фізичної особи означає недопустимість входження в нього попри волю фізичної особи інших осіб  за виключенням випадків, передбачених законом.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про зобов`язання ОСОБА_2 попри його волі  надати доступ ОСОБА_1 бути присутнім з представником виконавчої служби в житловому приміщенні ОСОБА_2 при проведенні виконавчих дій з метою виконання рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року в рамках виконавчого провадження  №59974620, порушує конституційне право ОСОБА_2 на недоторканість житла. Обмеження  вказаного конституційного права судом  за відсутності прямого припису закону щодо можливості застосування такого обмеження та попри волю відповідача порушує право останнього на недоторканість житла та суперечить Конституції  України.
  Відповідно до пункту 2 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), прописано процедуру виконання державним виконавцем судового рішення, яким зобов`язано особу до вчинення певних дій, якою зокрема передбачено, що у разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк, на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» та застосовуються інші заходи, передбачені вказаним Законом.
Враховуючи наведене, ухвала Бахмацького районного суду Чернігівської області  від 19 лютого 2020 року про відмову відстрочення виконання та про роз`яснення рішення суду підлягає залишенню без зміни, а ухвала  Бахмацького районного суду Чернігівської області  від 27 лютого 2020 року підлягає скасуванню, з винесенням апеляційним судом постанови про відмову у  задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року.
На підставі ст.. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог,  з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції, в сумі 420 грн 40 коп.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391  ЦПК України, апеляційний суд
                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області  від 19 лютого 2020 року про відмову відстрочення виконання та роз`яснення рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року  залишити без задоволення, а ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області  від 19 лютого 2020 року без зміни.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області  від 27 лютого 2020 року про забезпечення виконання рішення суду задовольнити.
Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області  від 27 лютого 2020 року скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції, в сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти  днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання:                              Судді: