ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/2829/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:          головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                                                  суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу                               представника ОСОБА_4 адвоката Бровко Олександра Олеговича 

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року (головуючий суддя - Луніна О.С.) в адміністративній справі

за позовом                                          ОСОБА_4 

до                                                   Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

про                                                   визнання протиправним та скасування наказу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обов`язки начальника Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 59/7 від 27.01.2020 року.
В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що оскаржуваний наказ прийнято з огляду на рекомендації Комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), викладені у висновку від 24.01.2020 року. Під час розгляду самої скарги уповноваженою комісією встановлено, що скаржником було надано Позивачу на реєстрацію пакет документів у повному обсязі, перелік яких визначено ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», внаслідок чого уповноваженою колегією посадових осіб з розгляду скарг рекомендовано скасувати рішення Позивача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23.12.2019 № 50401576 та обмежити Позивачу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у період з 03.02.2020 по 16.02.2020. Однак, під час подання для реєстрації пакету документів скаржником не було надано документ, який засвідчує виникнення права власності на нерухоме майно (садовий будинок), для проведення державної реєстрації речового права на який, скаржник звернувся до позивача. Крім того, під час прийняття наказу, Відповідач вийшов за межі скарги, відповідно до якої скаржник вимагав скасувати рішення Позивача про відмову у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно. Однак, Відповідач, всупереч вимогам Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1128, задовольнивши вказану скаргу частково, не скасував рішення Позивача, а лише блокував останньому на певний термін доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також, Позивач вказав, що оскаржуваний наказ є протиправним оскільки, незважаючи на те, що рішення Позивача про відмову визнано таким, що прийнято з порушенням вимог ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», саме рішення не було скасовано.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.122-125).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що у випадку часткового задоволення скарги територіальні органи юстиції приймають рішення, в тому числі, про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав. Крім того, суд вказав, що спірний наказ на момент розгляду справи у суді вичерпав свою дію, а порушення прав Позивача зазначеним актом індивідуальної дії відсутнє.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_4 адвокат Бровко Олександр Олегович оскаржив його в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга, із посиланням на неповноту з`ясування судом обставин що мають значення для справи, містить вимогу про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що спірний наказ Відповідачем було прийнято протиправно та з грубим перевищенням службових повноважень. Заявник апеляційної скарги вказує, що Позивач не мав жодних законних підстав для проведення державної реєстрації речового права на садовий будинок за вже померлим спадкодавцем скаржника. Відповідач, всупереч вимогам Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1128, задовольнивши скаргу частково, не скасував рішення Позивача, а лише блокував останньому на певний термін доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.
04 серпня 2020 року на електронну пошту Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від Позивача про відкладення розгляду справи з 05 серпня 2020 року на іншу дату.
В судовому засіданні 05 серпня 2020 року колегія суддів порадившись на місці ухвалила відкласти розгляд справи на 11 серпня 2020 року об 11:00 год.
В судовому засіданні 11 серпня 2020 року  представник Позивача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.
Представник Відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що 13 грудня 2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 прийнято рішення № 50217337 про відмову у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на садовий будинок, що розташований - АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 1221455800:02:028:0143, за суб`єктом: ОСОБА_2 .
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернувся до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зі скаргою на рішення державного реєстратора, в якому просив скасувати рішення про відмови в державній реєстрації №№ 50401576 від 23 грудня 2019, 50217337 від 13 грудня 2019, 47922684 від 24 липня 2019, прийняті державним реєстратором Кучеренко Е.А., ОСОБА_4, Каскова О.В. та провести державну реєстрацію прав.
Згідно з Висновком колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) колегія рекомендує: скаргу ОСОБА_3 від 27.12.2019 № 31151/03.3 задовольнити частково шляхом тимчасового блокування доступу державного реєстратора прав на нерухоме майно управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_4 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на два тижні (з 03.02.2020 по 16.02.2020 включно) у зв`язку з тим, що рішення державного реєстратора ОСОБА_4. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23.12.2019 за №50401576 є таким, що прийнято без дотримання вимог пункту 4 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - в частині неналежної перевірки документів на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав; пункту 5 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - в частині прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за відсутності підстав для його прийняття. У задоволенні інших вимог скаржника відмовлено.
На підставі Висновку колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) 27.01.2020 прийнято наказ № 59/7, яким: скаргу ОСОБА_3 від 27.12.2019 № 31151/03.3 задоволено частково шляхом тимчасового блокування доступу державного реєстратора прав на нерухоме майно управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_4 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на два тижні (з 03.02.2020 по 16.02.2020 включно) у зв`язку з тим, що рішення державного реєстратора ОСОБА_4. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23.12.2019 за № 50401576 є таким, що прийнято без дотримання вимог пункту 4 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - в частині неналежної перевірки документів на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав; пункту 5 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - в частині прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за відсутності підстав для його прийняття. У задоволенні інших вимог скаржника відмовлено.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 р. № 1150), визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).
Згідно з п. 13 Порядку №1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:
1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;
2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:
1) відмову у задоволенні скарги;
2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:
а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;
б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;
в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;
в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;
г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;
ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;
е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;
є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.
У Висновку колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вказано, що рішення державного реєстратора ОСОБА_4 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23.12.2019 за № 50401576 є таким, що прийнято без дотримання вимог пункту 4 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - в частині неналежної перевірки документів на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав; пункту 5 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - в частині прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за відсутності підстав для його прийняття.
З урахуванням норми ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.
Таким чином, у випадку часткового задоволення скарги територіальні органи юстиції приймають рішення, в тому числі, про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.
За наведених вище обставин, доводи Позивача не містять законних підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу і судом першої інстанції обґрунтовано вказано на безпідставність вимог адміністративного позову.
Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 визначено, що ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Ненормативні правові акти є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання.
Наказ виконуючого обов`язки начальника Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 59/7 від 27.01.2020 року за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії, оскільки не змінює, не припиняє (не скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і не розрахований на довгострокове та неодноразове застосування, а є актом одноразового застосування, дія якого вичерпана його виконанням.
Судом встановлено, що термін дії спірного наказу обмежено з 03.02.2020 року по 16.02.2020 року, тоді як з позовною заявою Позивач звернувся 12.03.2020 року, тобто після закінчення обмежень, встановлених оскаржуваним наказом.
За таких обставин, на момент розгляду справи у суді спірний наказ вичерпав свою дію та не може бути скасований після його виконання.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 15 травня 2020 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката Бровко Олександра Олеговича - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі №160/2829/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
В повному обсязі постанова складена  11 серпня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова