ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 р.	Справа № 573/472/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Сіренко О.І. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 16.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Черкашина М. С., вул. Шевченка, 17, м. Білопілля, Білопільський, Сумська область, 41800, повний текст складено 21.04.20 року по справі № 573/472/20
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      інспектора взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бабича Івана Ярославовича ,      Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції              
          про поновлення строку звернення та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2114578 від 16 лютого 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Бабича Івана Ярославовича, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, в якій просив суд: скасувати постанову про накладання на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2114578 від 16 лютого 2020 року, винесену відповідачем Бабичем І.Я. ; провадження у справі закрити.
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 16.04.2020 адміністративний позов  задоволено.
Відповідач, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що на відео з нагрудної камери інспектора зафіксований факт правопорушення, а саме, рух автомобіля позивача в крайній лівій смузі при вільній правій, а також дотримання інспектором порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови. Позивача було ознайомлено з правами особи, що притягається до адміністративної відповідальності, наміру скористатись якими позивач не виявив бажання.
З огляду на викладене, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови, винесеної інспектором роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП в Київській області Бабичем І.Я. встановлено, що 16 лютого 2020 року близько 01:52 год., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом -  автомобілем марки SKODA OKTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 на 72 км. автодороги Київ-Харків, Баришівського району, Київської області здійснив рух в крайній лівій смузі при вільній правій, на автодорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, при цьому не мав наміру здійснювати поворот ліворуч, розворот. Чим порушив вимоги п.п. 11.5 ПДР України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 
Не погодившись з постановою відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому постанова серії ЕАК № 2114578 від 16 лютого 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).
Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2114578 від 16.02.2020 року  вбачається, що  16 лютого 2020 року близько 01:52 год., водій ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі марки SKODA OKTAVIA, д.р.н. НОМЕР_1 на 72 км. автодороги Київ-Харків, Баришівського району, Київської області здійснював рух в крайній лівій смузі при вільній правій, на автодорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, при цьому не мав наміру здійснювати поворот ліворуч, розворот. Чим порушив вимоги п.п. 11.5 ПДР України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.  
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КпАП України, настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до вимог п.11.2 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.
Згідно з п. 11.5 Правил дорожнього руху України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання   правил дорожнього руху.
В якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем до суду першої інстанції було надано відеозапис, зроблений відеокамерою з місця його вчинення.
Колегією суддів оглянуто та досліджено відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації DVD-R та міститься в матеріалах справи (а.с.30), з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухався в крайній лівій смузі на дорозі з двома смугами в одному напрямку.
Колегія суддів, звертає увагу, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті. Однак, на вищезазначеному відеозаписі чітко зафіксовано, що всі смуги для руху транспортного засобу позивача були вільними, жодних перешкод у здійсненні руху по правій смузі руху не було.
Крім того, позивач на місці вчинення правопорушення та винесення оскаржуваної постанови визнав факт того, він, керуючи транспортним засобом, здійснював рух у крайній лівій смузі при вільній правій без наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот.
Доводи позивача щодо не ознайомлення його з відеозаписом, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки не спростовують факт правопорушення, зафіксований на відеозаписі. 
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.
Колегія суддів звертає увагу на те, що працівником поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення були дотримані усі вимоги передбачені КУпАП України, зокрема, щодо заслухання пояснень та роз`яснення прав, оскільки такий факт підтверджується цифровим носієм інформації DVD-R, поданим відповідачем на доведення правомірності свого рішення, чим спростовуються доводи позивача в цій частині.
Європейський суд з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказав, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до пункту 2 статті 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.
За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а відтак позиція суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є помилковою.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції  задовольнити.
Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 16.04.2020 року по справі № 573/472/20  скасувати.
Прийняти  постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про  скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2114578 від 16 лютого 2020 року - відмовити.  . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.І. Сіренко