УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року
м. Київ
справа № 2-64/11
провадження № 61-9089ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,                                Журавель В. І. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 10 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області Малашенкова Олексія Володимировича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області Малашенкова О. В., в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 ; зобов`язати державного виконавця зняти арешт зі всього нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер ВП 39702554, виданий 10 вересня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області Хаджи Н. О.
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання, на його заяву до державного виконавця про зняття арешту з всього нерухомого майна та заборони його відчуження, накладеного 10 вересня 2013 року, державний виконавець відмовив йому за відсутністю підстав для зняття арешту. Вважає відмову неправомірною, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував, крім того у державного виконавця були відсутні підстави для його відкриття оскільки з                2008 року зареєстрований за адресою підвідомчою Першому Малиновському відділу державної виконавчої служби міста Одеси і державний виконавець мав повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, арешт на майно було накладено неправомірно. Виконавчий лист повернутий стягувачу                                  21 вересня 2016 року та на даний час повторно не пред`являвся, строк пред`явлення до виконання сплинув та у стягувача відсутні претензії до боржника.
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 10 січня 2020 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від                                             30 квітня 2020 року, у задоволенні скарги відмовлено.
У червні 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 подав касаційну скаргу до Верховного Суду у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення скарги, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України).
Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Стаття 124 Конституції України закріплює принцип обов`язковості судових рішень.
Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
У частині першій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій) зазначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
У відповідності до частини першої статті статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачу) у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається. 
Підстави повернення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав передбачені статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачу).
Зняття арешту у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути накладено стягнення ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) не передбачено.
Судами встановлено, що 10 вересня 2013 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за виконавчим документом № 2-64/11, виданий                                        12 серпня 2013 року Кілійським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 415 976,58 грн. Винесено постанову                     ВП 39702554 про накладення арешту майно боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони його відчуження. З відміток на виконавчому листі вбачається, що 18 червня 2015 року та 22 грудня 2015 року цей лист було повернуто державним виконавцем з підстав пункту 7 частини першої статті                          37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, дії державного виконавця щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними.
Встановивши, що в матеріалах справи відсутні дані про виконання судових рішень боржником ОСОБА_1 , а дії та рішення державного виконавця щодо його виконання відповідали вимогам чинного законодавства, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги.
Обґрунтованими є також висновки судів про правоправність дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за адресою зазначеною у виконавчому документі, оскільки не було інформації про зміну місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника. 
З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами попередніх інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись частиною першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 10 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області Малашенкова Олексія Володимировича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                       М. М. Русинчук
                                                                                                                                   Н. О. Антоненко
В. І. Журавель