ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 808/1576/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу Головного управління  ДФС у Запорізькій області на    рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 24.09.2019 р. (суддя Батрак І.В.)  по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Запоріжжя – Буд» до ГУ ДФС у Запорізькій області   про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень  - рішень

в с т а н о в и В:

25.04.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Запоріжжя – Буд»  звернулося  до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення  - рішення, де просили визнати протиправними та скасування податкових повідомлень – рішення відповідача від 22.03.2018 р. форми «Р»  № 0003531406, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 580  083 грн та штрафних санкцій в розмірі 145  020,75 грн та № 0003541406, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 595  879 грн та штрафну санкцію в розмірі 148  969,75 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 р.   адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними та частково скасовані податкові повідомлення – рішення відповідача від 22.03.2018 р. форми «Р»  № 0003531406 в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 300  545 грн, в тому числі за основним платежем 240  436 грн та за штрафними санкціями 60 109 грн та № 0003541406 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 323  522,50 грн, в т.ч. за основним платежем на суму 258  818 грн та за штрафними санкціями 64  704,50 грн.
Рішення суду  в частині задоволення  позовних вимог мотивовано тим, що відповідачем не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності та не надано доказів узгодженості дій позивача з контрагентами  ТОВ «Київ – Спец – Буд» та ТОВ «Будмонтажснаб» з метою незаконного отримання податкової вигоди як і не доведено правомірності оскаржуваних ППР в цій частині.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати  рішення суду в частині  задоволених позовних вимог,  прийняти нову постанову в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.
Апеляційна скарга мотивована  тим, що  суд першої інстанції не врахував, що підприємства – постачальники ТОВ «Київ – Спец – Буд» та ТОВ «Будмонтажснаб» є фігурантами кримінальних справ,  а за податковою інформацією у ТОВ «Київ – Спец – Буд» та ТОВ «Будмонтажснаб» відсутній достатній трудовий ресурс для виконання зазначеного обсягу робіт. Крім того,  позивачем до перевірки не надано договір на постачання ТМЦ та ТТН на транспортування  вантажу.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача  просив  задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача  до суду не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи та вислухавши представника відповідача, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «БК «Запоріжжя – Буд» зареєстровано юридичною особою 06.02.2016,  видами діяльності підприємства за Код КВЕД 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; Код КВЕД 25.12 Виробництво металевих дверей і вікон; Код КВЕД 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; Код КВЕД 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н. в. і. у.; Код КВЕД 42.91 Будівництво водних споруд; Код КВЕД 42.99 Будівництво інших споруд, н. в. і. у.; Код КВЕД 43.11 Знесення; Код КВЕД 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; Код КВЕД 43.21 Електромонтажні роботи; Код КВЕД 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; Код КВЕД 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; Код КВЕД 43.31 Штукатурні роботи; Код КВЕД 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; Код КВЕД 43.34 Малярні роботи та скління; Код КВЕД 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; Код КВЕД 43.91 Покрівельні роботи; Код КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у. (основний) тощо, що підтверджується офіційними відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
З матеріалів справи слідує, що  в період з 16.11.2017 р. по 16.11.2017 р. та з 18.01.2018 р. по 23.01.2018 р. ( в зв`язку з відсутністю документів, що відносяться до предмету перевірки, терміни проведення перевірки переносилися, та з 18.01.2018 р. поновлено термін перевірки) посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2016 рік та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ТК Гама» за червень, липень 2016 року, ТОВ «Будмонтажснаб»  за жовтень, грудень 2016 року ТОВ «Київ-Спец-Буд» за грудень 2016 року та з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Будмонтажснаб»  за квітень, травень 2017 року та в частині подальшої реалізації отриманих товарів (робіт, послуг), в т.ч. у наступних податкових періодах, за результатами чого 30.01.2018 р. складено акт № 46/08-01-14-06/40278626, де зафіксовані  порушення:
-п. 44.1, 44.2 ст. 44, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижений податок на прибуток підприємства в періоді, що перевірявся, на загальну суму 580 083,00 грн., у тому числі за 2016 рік - 580 083,00 грн;
-пп. 14.1.36, 14.1.181, 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст.44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижений податок на додану вартість, який підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету, на загальну суму 595 879,00 грн., в т.ч. по періодам: липень 2016 року у сумі 337 061,00 грн., грудень 2016 року у сумі 258 818,00 грн., та завишення від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 74 287,00 грн., у т.ч. по періодам: грудень 2016 року у сумі 40 325,00 грн., жовтень 2016 року у сумі 8 333,00 грн., квітень 2017 року у сумі 209,00 грн., травень 2017 року у сумі 25 420,00 грн.
Судом встановлено, що на підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення- рішення, зокрема: №0003531406 (форма «Р»), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 725 103,75 грн., в тому числі за основним платежем 580 083,00 грн., та за штрафними санкціями 145 020,75 грн. та №0003541406 (форма «Р»), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 744 848,75 грн., в тому числі за основним платежем на суму 595 879,00 грн., та штрафними санкціями 148 969,75 грн.
Як вбачається з акту перевірки, в перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з контрагентами, зокрема,  ТОВ  «Будмонтажснаб»   та ТОВ «Київ-Спец-Буд» .
Так, перевіркою встановлено, що 16.05.2016 р. між позивачем та ТОВ  «Будмонтажснаб»   укладено договір субпідряду № 16-04-16, згідно чого виконавець зобов`язався за завданням замовника на свій ризик та власними силами надати будівельні послуги в порядку та на умовах, визначених Договором, та  виконувати постачання необхідного обладнання, устаткування, будівельно – монтажні, пусконалагоджувальні та інші будівельні роботи.
Крім того, судом встановлено, що  у контрагента ТОВ  «Будмонтажснаб»    наявна ліцензія Державної архітектурно – будівельної інспекції України АЕ № 260935  зі строком дії з 12.04.201 р. по 12.04.2018 р. з відповідним переліком будівельних робіт та  наявний дозвіл Територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Запорізькій області на продовження виконання роботи підвищеної безпеки № 73.10.23-45.21.1 зі строком з 02.06.2013 р. по 02.06.2018 р. 
Також встановлено, що за відомостями реєстру виданих ліцензій Державної архітектурно -  будівельної інспекції України наявна ліцензія № 2013020202 зі строком дії 10.07.2010 р. по 20.07.2018 р.
Відповідно постанови КМ України № 1396 від 05.12.2007 р.  «Про ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури» « 5. Суб`єкт будівельної діяльності подає або надсилає поштою до органу ліцензування: заяву про видачу ліцензії, в якій повинні міститися відомості про суб`єкта будівельної діяльності - заявника (найменування, місцезнаходження, банківські реквізити, ідентифікаційний код, контактні телефони - для юридичної особи; прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані (серія, номер паспорта, ким і коли виданий, місце проживання), ідентифікаційний код, банківські реквізити, контактні дані - для фізичної особи (підприємця); перелік робіт, пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, які заявник має намір виконати.
До заяви додаються: виписка або витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і копія довідки про внесення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, засвідчені нотаріально або органом, який видав документи.
За наявності у заявника відокремленого структурного підрозділу, який має намір провадити будівельну діяльність, додаються копія довідки про внесення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; відомості про виробничо-технічну базу, склад працівників за професійним та кваліфікаційним рівнем, технологію виробництва, інформаційно-правове, нормативно-технічне забезпечення, про наявну систему контролю якості виконання робіт».
Тобто, судом встановлено, що для  отримання  ліцензії  необхідною умовою є наявність виробничо-технічної бази, склад працівників за професійним та кваліфікаційним рівнем, технологія виробництва, інформаційно-правове, нормативно-технічне забезпечення,  наявна система контролю якості виконанням робіт.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, за висновком перевірки, відповідачем встановлено, що  контрагенти, зокрема, ТОВ  «Будмонтажснаб»    та ТОВ «Київ – Спец – Буд»  виписували первинні документи щодо надання товарів (робіт, послуг) на адресу позивача без реального їх здійснення, оскільки фактично товар (роботи, послуги) не поставлявся, а оформлювалися, лише, документи з метою формування податкового кредиту з податку на додану вартість, що призводить до ухилення від сплати податку до бюджету, в зв`язку з чим не підтверджена реальність здійснення господарських операцій і підставою такого висновку є відсутність достатнього трудового ресурсу, відсутність основних фондів, в т.ч. виробничих та складських активів, транспортних засобів; не підтвердження фактів отримання товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання від постачальників до покупців та відсутність достатнього обсягу трудових ресурсів.
Щодо відсутності достатнього трудового ресурсу, відсутності основних фондів, в т.ч. виробничих та складських активів, транспортних засобів у контрагентів, суд апеляційної інстанції зазначає, що   на підтвердження  зазначених фактів, контролюючим органом не проведено зустрічних перевірок контрагентів та не перевірено первинно – бухгалтерські документи контрагентів, наявність договорів оренди щодо основних засобів виробництва, складських приміщень, транспортних засобів, а також наявність цивільно – правових угод з іншими суб`єктами господарювання та висновки відповідачем зроблені на припущеннях, не доведених належними доказами. 
Крім того, судом встановлено, що на підтвердження виконання договорів, укладених між позивачем та контрагентами  з ТОВ  «Будмонтажснаб»   та ТОВ «Київ – Спец – Буд»   до перевірки надані договори, видаткові накладні, податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН, акти приймання – передачі, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акти приймання виконаних будівельних робіт.
Також судом встановлено, що перевіркою не враховано той факт, що як наслідок господарської діяльності позивача з його контрагентами ТОВ  «Будмонтажснаб»   та ТОВ «Київ – Спец – Буд», ТОВ «БК «Запоріжжя – Буд»  в подальшому,  в своїй господарській діяльності використовувало  товари та послуги, надані контрагентами  на будівельних об`єктах замовника Управління капітального будівництва Запорізької обласної державної адміністрації.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на момент здійснення господарських операцій контрагенти позивача ТОВ  «Будмонтажснаб»    та ТОВ «Київ – Спец – Буд» були зареєстровані належним чином в ЄДРПОУ  та перебували на обліку у контролюючого органу.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що   матеріалами справи  повністю підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентами ТОВ  «Будмонтажснаб»    та ТОВ «Київ – Спец – Буд» та відповідачем не доведено, що під час укладання договорів та здійснення господарських операцій позивач міг знати про можливі порушення вказаними контрагентами податкового законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи,  відповідач,  зазначаючи про нереальність господарських операцій,  вказує на існування    кримінальних проваджень, однак, не надав вироків, чим було б підтверджено факт ухилення посадовими особами позивача від сплати податків.
Статтею 90 КАС України передбачено, що « 1. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 2. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. 3. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності».
Згідно  статті 9 ч.4. КАС України встановлено, що «Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи». 
А відповідно статті 90 КАС України  « 4. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Крім того, статтею 242 КАС Укораїни передбачено, що « 1. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи».
Також відповідачем не надано доказів, що підтверджували б факт, що  вчинення правочинів позивачем з контрагентами  ТОВ  «Будмонтажснаб»    та ТОВ «Київ – Спец – Буд»  не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення щодо висновку у відносинах між позивачем та його контрагентами ТОВ  «Будмонтажснаб»    та ТОВ «Київ – Спец – Буд».
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит  є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей  чи послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Як вбачається з акту перевірки, взаємовідносини позивача з ТОВ  «Будмонтажснаб»    та ТОВ «Київ – Спец – Буд» здійснювалися на підставі договорів, а отриманий товар /послуги використані позивачем у господарській діяльності та виконання договорів підтверджено наданими до перевірки первинними документами. 
Таким чином, судом встановлено, що надані під час перевірки первинні документи,  підтверджують факт  реального здійснення  господарських операцій.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані, лише, про фактично здійснені господарські операції. 
Крім того, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд враховує, що відповідно до вимог ст.77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 826/11879/13-а (К/9901/4022/18).
Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані, саме, до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. 
Крім того,  судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. 
Таким чином,  приймаючи до уваги вищевикладене та той факт, що відповідачем, всупереч ст. 77 ч.2 КАС  України, не доведено правомірність своїх рішень, суд апеляційної інстанції   погоджується з висновком суду першої інстанції  та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду   - залишити без змін.

Керуючись статтями  ст.ст. 315,316 КАС України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління  ДФС у Запорізькій області  - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 24.09.2019 р. – залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова