Справа № 301/2873/19

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и
    
15.09.2020                 м. Ужгород

     Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

                                                                в с т а н о в и в :

постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , приватного підприємця, громадянина України, 
визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно постанови, 17 листопада 2019 року о 07 годині 06 хвилин ОСОБА_1 у м. Іршава по вул. Гагаріна керував транспортним засобом марки «Мерседес», державний номерний знак « НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги передбачені п. 2. 9 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР). Стан алкогольного сп`яніння засвідчений висновком щодо результатів медичного огляду №131 від 17 листопада 2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що освідування на стан алкогольного сп`яніння не було проведено відповідно до нормативних актів, які регулюють цю процедуру, що поліцейським огляд апелянта на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки не проводився, акт не складався, свідків правопорушення не було, на освідування в медичний заклад його ніхто не відправляв, у жодний технічний засіб не дихав. Окрім того, посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише дані про одного свідка замість обов`язкових двох, що свідчить про фальсифікацію вказаного протоколу, жодних письмових пояснень апелянт не давав, у протоколі підпис не ставив, хоча не відмовлявся від підпису. Також вказує на те, що справу розглянуто за його відсутності, про час і дату засідання його повідомлено не було, а копію оскаржуваної постанови отримав 26.03.2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, ухвалити нову, якою закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу правопорушення. 

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило; апеляційний розгляд справи вже відкладався. 

З матеріалів справи та оскаржуваної постанови вбачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 .. Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 отримав лише 23.03.2020 (а. с. 39). У зв`язку з наведеним, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 , своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові. 

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388119 підтверджено, що 17 листопада 2019 року о 07 годині 06 хвилин у м. Іршава по вул. Гагаріна ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес», державний номерний знак « НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду № 131 від 17.11.2019, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу (а. с. 1).

З Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від № 131 від 17.11.2019, складеного лікарем ОСОБА_2 убачається, що направлений інспектором Волошин М. С. 17.11.2019 о 07 год. 10 хв. на огляд ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. З указаного висновку також убачається, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою технічного засобу «Алконт 01сУ» і результат огляду - 0,5 %. Між тим, з указаного Висновку не вбачається, що ОСОБА_1 подавав будь-які зауваження чи застереження щодо відомостей внесених до цього документу чи не погоджувався з результатами огляду (а. с. 2).

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він керував транспортним засобом 17.11.2019 о 07 год. 06 хв., однак зранку цього дня не вживав алкогольних напоїв, а вживав такі 16.11.2019 під вечір - з 18 по 20 год. (а. с. 3).

З копії постанови серії БАА № 662312 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 17.11.2019 близько 07 год. 06 хв. у м. Іршава по вул. Гагаріна він керував автомобілем марки «Mersedes», д/н НОМЕР_1 , не будучи пристебнутим ременем безпеки, а також не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії (а. с. 4). 

З довідки Іршавського відділення поліції від 28.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 протягом календарного року за ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувався (а. с. 5).

З довідки ТСЦ МВС № 2146 вбачається, що ОСОБА_1 отримав 02.04.2004 посвідчення водія категорії «В» (а. с. 6).

З рапорту інспектора СРПП № 4 Іршавського відділення поліції ОСОБА_4 вбачається, що під час складання щодо ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній повідомив, що зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , і при цьому, відмовився від ознайомлення з адміністративними матеріалами (а. с. 6).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор ОСОБА_4 був упереджений при проведенні перевірки, направленні ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан сп`яніння та складанні щодо нього протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також, що в інспектора були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в лікаря ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації Висновку щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови в перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано й до апеляційної скарги й на такі не посилався ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість інспектора ОСОБА_4 та лікаря ОСОБА_2 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_5 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також надання ним письмових пояснень, що містяться в матеріалах справи, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі й на такі не посилався ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказані інспектор та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що освідування взагалі не було проведено відповідно до нормативних актів, які регулюють цю процедуру, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки апеляційним судом не встановлено будь-яких порушень при проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які б свідчить про незаконність проведення такого огляду та давали б підстави для визнання Висновку лікаря недійсним.

При цьому, які такі, що не підтверджені будь-якими доказами, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що на освідування в медичний заклад ОСОБА_1 ніхто не відправляв, в жодний технічний засіб він не дихав.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився, акт не складався, свідків правопорушення не було, - апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі, будь-яким чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР та, відповідно, не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. 

Як такі, що жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР та не свідчать про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено одного свідка замість обов`язкових двох, а також про те, що в протоколі свій підпис ОСОБА_1 не ставив, хоча не відмовлявся від підпису. При цьому, апеляційний суд також зазначає, що зазначення в протоколі відомостей про одного свідка будь-яким чином не свідчить про фальсифікацію такого протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те, що жодних письмових пояснень ОСОБА_1 не давав, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не підтверджені будь-якими доказами та спростовуються матеріалами справи.

При оцінці доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 звертався в правоохоронні органи із заявами про фальсифікацію інспектором ОСОБА_4 складеного щодо нього протоколу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР, та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що накладене на нього адміністративне стягнення відповідає санкції вищевказаної статті, яка є безальтернативною, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі, про виклик свідків чи витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                                       П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав  ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан