УХВАЛА

03 вересня 2020 року 
Київ
справа №820/5045/18
адміністративне провадження №К/9901/1641/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Шипуліної Т.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 (суддя Волошин Д.А.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 (колегія суддів: Зеленський В.В., Чалий І.С., Калитка О.М.) за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій,  

ВСТАНОВИВ:

26.06.2018 Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків та зупинити видаткові операції платника податків на рахунках платника податків, відкритих у банківських установах, які обслуговують Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з відмовою платника податків в реалізації контролюючим органом права на проведення фактичної перевірки, заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області прийнято рішення №6447/ФОП/20-40-14-10-19 від 22.06.2018 р. про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Так, з урахуванням вказаних обставин та в силу діючих норм законодавства, контролюючий орган просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та зупинити видаткові операції платника податків на рахунках платника податків, відкритих у банківських установах, які обслуговують відповідача.
          Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 в задоволені позовних вимог відмовлено.
          Суди, керуючись приписами  п.п. 94.10, 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, відповідно до якого арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом, та у разі відсутності протягом цього строку рішення суду, такий адміністративний арешт вважається припиненим, суди зазначили, що оскільки з моменту застосування рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 22 червня 2018 року адміністративного арешту майна відповідача вже минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, тому застосований адміністративний арешт є припиненим, а позовні вимоги контролюючого органу в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
          Відмовляючи в задоволені вимог про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих у банківських установах, які обслуговують Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , суди зазначили, що таку вимогу відповідачем обґрунтовано положеннями ПК України, які регулюють арешт коштів, в порядку ст. 94 Податкового кодексу України. Підпунктом 94.6.2 п. 96.4 ст. 96 Податкового кодексу України закріплено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Можливість звернення податковим органом до суду визначений ст. 283 КАС України, та лише у разі відмови у відкритті провадження у справі в зв`язку з наявним спором про право можливе в такому разі звернення з даним позовом до суду.   Крім того, відповідно до п.п.20.1.33 ПК України, підставою для зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих у банківських установах є наявність податкового боргу, а не недопуск до проведення перевірки.
          
          Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що постанови були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.
Посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області згідно з п.п. 80.2.3 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, на підставі наказу №4116 від 07.06.2018 р. та направлень на проведення перевірки №5368, №5369, №5280, №5281 від 07.06.2018 р. з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, оформлення трудових відносин з працівниками, 11.06.2018 р. було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , місце здійснення господарської діяльності ФО-П ОСОБА_1 для проведення фактичної перевірки.
          Однак, представник ФО-П ОСОБА_1 від отримання копії наказу та направлення на перевірку відмовився. Представником ФО-П ОСОБА_1 було відмовлено в допуску до перевірки та надано письмове пояснення щодо причин не допуску до фактичної перевірки.
          Відповідно до п.81.2 ст.81 Податкового кодексу України посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області за місцем проведення перевірки, а саме: АДРЕСА_1 , було складено акт недопуску до проведення фактичної перевірки від 11.06.2018 р. №4358/20-40-14-10/ НОМЕР_1 , що засвідчує факт відмови представника ФО-П ОСОБА_1 у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки у двох примірниках.
          На підставі п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області 22.06.2018р. о 12:35 год. за вих. №6447/ФОП/20-40-14-10-19 прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна ФО-П ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.
          Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами, а саме: постановою від 08.08.2018 у справі №820/3059/17 Верховний Суд вирішив залишити без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018, якими відмовлено в задоволені позовних вимог про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту на кошти шляхом зупинення видаткових операцій.
          Верховний Суд висловив правову позицію про те, що оскільки з моменту застосування   рішення про накладення адміністративного арешту майна відповідача вже минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, тому застосований адміністративний арешт є припиненим, відповідно до вимог підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги податкового органу в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
          При касаційному розгляді даної справи суд касаційної інстанції вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі 820/3059/17 в частині позовних вимог про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту  майна. А саме, у разі звернення податкового органу з позовом до суду в порядку загального провадження,  то розгляд справи продовжується, незважаючи на сплив 96 годин, встановлених законом для його перевірки.
          Відповідно до частини першої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.
          Згідно зі статтею 347 Кодексу адміністративного судочинства України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
          Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.
          На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі даної справи на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.
          Керуючись статтями 346 та 347 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

          Справу №820/5045/18 за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості  адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 та постанову Харківського  апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018  передати на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.
          Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду