ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" липня 2020 р.           Справа№ 925/199/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Іоннікової І.А. 

Розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс груп" на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.04.2020 у справі №  925/199/20 (суддя Грачов В.М., м. Черкаси)

за позовом фізичної особи-підприємця Бровдій Інни Василівни, с. Брід, Іршавський р-н, Закарпатська обл. 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс груп", м. Черкаси  
про стягнення 170 416,19 грн, 

За результатом розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд,-
                                        
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Фізична особа-підприємець Бровдій Інна Василівна (далі-позивач/ФОП Бровдій І.В.) звернулася до Господарського суду Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс груп" (далі - відповідач/ТОВ "Імпекстранс груп") про стягнення170  416,19 грн.
Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку з оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні згідно з договором № 07112017/2L про замовлення/надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 07.11.2017.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.04.2020 у справі № 925/199/20 позов задоволено. За рішенням суду стягнуто з відповідача та користь позивача 170  416,19 грн основного боргу та 2  556,24 грн судових витрат.
Місцевий господарський суд, із посиланням на ст.ст. 3, 11, 13, 14, 525, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 612, 626, 628, 629, 908, 909 Цивільного кодексу України та ст. 20, 193, 307, 316 Господарського кодексу України встановив факт надання позивачем послуг з організації перевезення вантажу на загальну суму 170  416,19 грн, і, відповідно, отримання такого вантажу ТОВ "Імпекстранс груп", що підтверджується належними доказами та факт не сплати відповідачем за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ "Імпекстранс груп" (надалі -скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги ТОВ "Імпекстранс груп" обґрунтовані неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального права.
Зокрема, узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий господарський суд:
- дійшов помилкового висновку про те, що товарно - транспортні накладні CMR 611782, CMR 611474, CMR 611430 є належним доказом підтвердження отримання відповідачем товару, оскільки останні не містять усіх необхідних реквізитів;
- залишив поза увагою положення п. 4.9. договору № 07112017/2L про замовлення/надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 07.11.2017, за умовами якого у разі затримки експедитором -1 (відповідачем) оплати послуг експедитора - 2 (позивача) зобов`язується уточнити чи відбувся розрахунок з експедитором - 1 (відповідачем) за надані послуги його контрагентом (замовником); 
- позивач не надав доказів звернення до відповідача відповідно до положень п. 4.9. договору № 07112017/2L про замовлення/надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 07.11.2017;
- місцевий господарський суд залишив поза увагою той факт, що позивачем в порушення вимог п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» не надано ліцензії на право міжнародних перевезень; 
- судом першої інстанції не було залучено до справи у якості третьої особи замовника.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач не скористався своїм правом згідно з ч. 1  ст. 263 Господарського процесуального кодексу України   та не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)  не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.        
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2020 апеляційну скаргу ТОВ "Імпекстранс груп" у справі № 925/199/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 925/199/20; розгляд апеляційної скарги ТОВ "Імпекстранс груп" на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.04.2020 у справі № 925/199/20 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як убачається з матеріалів справи, 07.11.2017 між ТОВ "Імпекстранс груп", як експедитор-1 та ФОП Бровдій І.В., як експедитор-2 було укладено договір № 07112017/2L про замовлення/надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні (далі - Договір).
Відповідно до п.п. 1.1.- 1.2. Договору  експедитор-1 замовляє, а експедитор - 2 надає послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по організації таких перевезень. Експедитор - 2 зобов`язується прийняти і доставити ввірений йому експедитором - 1 вантаж до пункту призначення і передати його вантажоодержувачу, а експедитор - 1 зобов`язується оплатити перевезення вантажу, відповідно до умов цього договору.
У п. 1.3. Договору сторони погодили, що експедитор - 2 виступає від свого імені, а експедитор-1 виступає від свого імені, але за дорученням своїх контрагентів, з якими має договори про надання послуг з експедирування.
Вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору ( п. 1.4. Договору).
Відповідно до п. 2.1. на підставі даного договору експедитор - 1 замовляє, а експедитор-2 надає одну або декілька послуг:
2.1.1. - організовує перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та внутрішньому сполученні на підставі відповідних заявок;
2.1.2. - виконує розсилання товарно-транспортної документації, акти виконаних робіт, CMR;
2.1.3. - приймає участь в складанні актів у випадках, встановлених з діючим законодавством та вирішує з експедитором претензійні питання;
2.1.4. - за згодою сторін виконує домовлені доручення експедитора-1.
Детальні умови по кожному замовленню обговорюються сторонами та зазначаються в заявці (додаток № 1 до цього договору, далі - заявка). Допускається отримання заявки по факсимільному зв`язку або електронною поштою, така заявка має юридичну силу ( п. 2.2. Договору).
Згідно з п. 2.3. Договору міжнародні автомобільні перевезення вантажів виконуються відповідно до положень діючих Конвенцій про міжнародні перевезення, а також відповідно до вимог діючих на території України нормативних актів.
Пунктом 3.1.4. Договору сторони визначили, що оплата послуг експедитора - 2 виконується експедитором - 1, лише за повного розрахунку замовником, як контрагентом, з експедитором - 1 за надані послуги.
Експедитор - 2 зобов`язується доставити вантаж у відповідності з поданою заявкою в пункт призначення і здати вантажоодержувачу (п. 3.2.14. Договору).
У п. 4.3. Договору визначено, що ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявках і вказуються у рахунках-фактурах експедитора - 2;
Пунктом п. 4.5. Договору передбачено, що порядок та строк оплати обговорюються в разовій заявці, яка направляється експедитору-2 перед визначеним перевезенням (групою однотипних перевезень).
Розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переказу коштів з рахунку експедитора-1 на рахунок експедитора - 2, протягом 5-ти банківських днів після отримання рахунка-фактури експедитор - 2, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту виконаних робіт, якщо в заявці не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення (п.  4.7.  Договору). 
Якщо сторонами в замовленні на перевезення визначено вартість перевезення вантажу в іноземній валюті, то розрахунки здійснюються в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день розвантаження, якщо інше не вказано в заявці ( п. 4.8. Договору). 
У п. 4.9. Договору сторони дійшли згоди, що у разі затримки експедитором - 1 оплати послуг експедитора-2, експедитор-2 зобов`язується уточнити чи відбувся розрахунок з експедитором-1 за надані послуги його контрагентом (замовником);
Згідно з п. 9.1. Договору за фактом надання послуг сторони складають та підписують акт виконаних робіт.
Пунктом 9.3. Договору сторони обумовили, що договір, заявки, зміни та доповнення до договору, отримані за допомогою факсимільного зв`язку або електронною поштою, мають юридичну силу. Сторони зобов`язуються обмінятися оригінальними примірниками цих документів.
Відповідно до п. 9.8. Договору, договір набирає чинності з моменту підписання і діє протягом року. Якщо жодна із сторін за тридцять днів до закінчення строку дії договору не попередить іншу сторону про його припинення на майбутнє, то даний договір зберігає свою чинність для сторін кожного разу ще на один рік.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс груп" було подано наступні заявки: 
- заявку № 2-2 від 31.01.2019 року на перевезення вантажу міжнародного сполучення (Додаток № 1 до Договору);
- заявку № 2-5 від 22.02.2019 року на перевезення вантажу міжнародного сполучення (Додаток № 1 до Договору);
- заявку № 2-6 від 09.04.2019 року на перевезення вантажу міжнародного сполучення (Додаток № 1 до Договору).
Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що:
- відповідно до заявки № 2-2 від 31.01.2019: експедитор - 2 - позивач, перевізник - ТОВ "Вікторія-Транс", маршрут руху - 18000,  Черкаси, Україна - Рієка, Хорватія, дата і час завантаження: 05.02.2019 року, час уточнюється; назва вантажу: утеплювач на піддонах; адреса завантаження: 18000, Україна , м.  Черкаси, вул. Різдвяна, 300; адреса розмитнення - 33170, Італія, Порденоне,  BARATTO SPEDIZIONI S.R.L. VIA INTERPORTO CENTRO INGROSSO, 17; адреса розвантаження - 51000, Хорватія, Рієка - точна адреса буде повідомлена додатково; термін доставки вантажу: до 11.02.19 прибути на розмитнення; ставка за перевезення - 2 150 євро по курсу НБУ на день завершення митного оформлення (розмитнення) вантажу/автомобіля; умови оплати: безготівковий розрахунок, протягом 10-14 банківських днів при отриманні оригіналів документів (заявка - 2шт., рахунок, акт - 2 шт., CMR оригінал - 2шт.) та за умови відсутності помилок у їх оформленні; додаткові умови: оригінали документів відправляти на адресу: 18006, м. Черкаси, а/с 1107;
- за умовами заявки № 2-5 від 22.02.2019: експедитор-2 - позивач, перевізник - ТОВ "Вікторія - Транс", маршрут руху - 18000,  Черкаси, Україна - 10040, Leini, Italy, дата і час завантаження: 26.02.2019 року, час уточнюється; назва вантажу: утеплювач на піддонах; адреса завантаження: 18000, Україна, м. Черкаси, вул. Різдвяна, 300; адреса розмитнення - 33170, Італія, Порденоне,  BARATTO SPEDIZIONI S.R.L. VIA INTERPORTO CENTRO INGROSSO, 17; адреса розвантаження - FERCAM WAREHOUSE, Італія, 10040, Leini, Italy, VIA Fornacino 96; термін доставки вантажу: 06.03.19-07.03.19; ставка за перевезення - 1 950 євро по курсу НБУ на день завершення митного оформлення (розмитнення) вантажу/автомобіля; умови оплати: безготівковий розрахунок, протягом 10-14 банківських днів при отриманні оригіналів документів (заявка - 2шт., рахунок, акт - 2 шт., CMR оригінал - 2шт.) та за умови відсутності помилок у їх оформленні.
- відповідно до заявку № 2-6 від 09.04.2019: експедитор-2 - позивач, перевізник - ТОВ "Вікторія - Транс", маршрут руху - М. Харків (Україна) - 35010, Lemena, (Італія), дата і час завантаження: 10.04.19 року, 09:00; назва вантажу: туби; адреса завантаження: м. Харків, вул. Георгіївська, 10; адреса розмитнення - Target S.R.L., 35127 Padova (PD) в PADANA SPEDIZIONI Corso Stati Uniti 1835127, Padova (PD); адреса розвантаження - Sipres SRL,  35010, Limena, Italy, VIA Del Santo 219; термін доставки вантажу: 16.04.19-17.04.19 р.;  ставка за перевезення - 2 000 євро по курсу НБУ на день завершення митного оформлення (розмитнення) вантажу/автомобіля; умови оплати: безготівковий розрахунок, протягом 10-14 банківських днів при отриманні оригіналів документів (заявка - 2шт., рахунок, акт - 2 шт., CMR оригінал - 2шт.) та за умови відсутності помилок у їх оформленні.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем  у підтвердження надання з міжнародних та внутрішніх перевезень вантажу за заявками відповідача: № 2-2 від 31.01.2019 року, № 2-5 від 22.02.2019 року, № 2-6 від 09.04.2019 року було надано наступні міжнародні товарно-транспортні накладні CMR № 611782, CMR №  611474, CMR № 611430.
Із міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 611782, складеної 05.02.2019 року вбачається, що вантаж завантажено відправником - товариством з обмеженою відповідальністю Завод теплоізоляційних матеріалів "ТЕХНО" з України, Черкаси, одержувач - IMPER ITALIA S.R.L., ITALIA, перевізник - товариство з обмеженою відповідальністю "Вікторія-Транс", місце розвантаження вантажу - MAPPANO (TO), VIA ALESSANDRO VOLTA, S, ITALIA, вказівки відправника - BARATTO SPEDIZIONI S.R.L., вантаж одержано ADRIATECH d.o.o. 12.02.2019 року, що підтверджується підписом у графі "вантаж одержано". 09.02.2019 року пройдено митний контроль Закарпатської митниці ДФС, 09.02.2019 року пройдено митний контроль VAM-CUSTOMS і доставлено вантаж вантажоодержувачу.
Так, із міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 611474 вбачається, що вантаж завантажено відправником - товариством з обмеженою відповідальністю Завод теплоізоляційних матеріалів "ТЕХНО" з України, Черкаси, одержувач - IMPER ITALIA S.R.L., ITALIA, перевізник - товариство з обмеженою відповідальністю "Вікторія-Транс", місце розвантаження вантажу - FERCAM, VIA Fornacino, 96, 10040, Leini, (TORINO) ITALIA,  вказівки відправника - BARATTO SPEDIZIONI S.R.L., вантаж одержано - FERCAM 01.03.2019 року, що підтверджується печаткою; 27.02.2019 року пройдено митний контроль Закарпатської митниці ДФС, 27.02.2019 року пройдено митний контроль CLO-DOUNE і доставлено вантаж вантажоодержувачу.
Із міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 611430 (а.с. 14) вбачається, що вантаж завантажено відправником - товариством з обмеженою відповідальністю "Тубний завод" з України, Харків, одержувач - TARGET SRL, перевізник - товариство з обмеженою відповідальністю "Вікторія-Транс", місце розвантаження вантажу - VIA Del Santo 219, 35010, Limena (PD), Italy,  вказівки відправника - контракт №29050 від 03.04.2019, PADANA SPEDIZIONI Corso Stati Uniti 1835127, Padova (PD), Italy, вантаж одержано - 15.04.2019 року, що підтверджується печаткою; 13.04.2019 року пройдено митний контроль Закарпатської митниці ДФС, 13.04.2019 року пройдено митний контроль VAM-CUSTOMS і доставлено вантаж вантажоодержувачу.
Позивачем виставлено рахунки на оплату транспортних послуг № 23 на суму 59  931,22 грн, № 20 на суму 65  619,57 грн, № 39 суму 60  485,40 грн про, що вказано в гарантійному листі щодо оплати послуг № б/н від 10.09.2019 року відповідача, яким надано згоду на сплату вказаних коштів на рахунок позивача до 15.10.2019.
Платіжними дорученнями № 1827 від 08.11.2019 року на суму 5  619,57  грн з призначенням платежу: "оплата транспортних послуг згідно рахунка № 20 від 12.02.2019 року, без ПДВ", платіжним дорученням №  В881084295 від 09.12.2019 року на суму 10  000,00 грн з призначенням платежу: "оплата транспортних послуг згідно рахунка № 20 від 12.02.2019 року, без ПДВ, від ТОВ "Імпекстранс Груп".
Відповідач частково провів розрахунки з позивачем на загальну суму 15  619,57 грн.
20.12.2019 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. № 81-11 з вимогою про сплату заборгованості за договором № 07112017/2L про замовлення/надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 07.11.2017 року в сумі 170  416,19 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс Груп" відповіді на претензію позивача не надало, заборгованість не сплатило.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1  ст. 173 Господарського кодексу України (надалі-ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Статтею 11 Цивільного кодексу України  (надалі-ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
  Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі договору, який за своїм змістом та правовою природою є договором транспортного експедирування.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України "Про транспорт", «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про транзит вантажів», цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.
Так, відповідно  до ст. 930 Цивільного кодексу України (надалі-ЦК України) договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.
Відповідна вимога до форми договору транспортного експедирування встановлена і в ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".
Згідно зі  ст. 929 ЦК України  за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Відповідно до ст. 316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Аналогічні положення містяться в  ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".
Транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. (стаття 4 цього Закону).
Статтею 933 ЦК України  визначено, що  клієнт зобов`язаний надати експедиторові документи та іншу інформацію про властивості вантажу, умови його перевезення, а також інформацію, необхідну для виконання експедитором обов`язків, встановлених договором.  Експедитор повинен повідомити клієнта про виявлені недоліки одержаної інформації, а в разі її неповноти - вимагати у клієнта необхідну додаткову інформацію.  У разі ненадання клієнтом документів та необхідної інформації експедитор має право відкласти виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування до надання документів та інформації в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний своєчасно надати експедитору повну, точну і достовірну інформацію щодо найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов його перевезення, іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обов`язків за договором транспортного експедирування, а також документи, що стосуються вантажу, які потрібні для здійснення митного, санітарного та інших видів державного контролю і нагляду, забезпечення безпечних умов перевезення вантажу.
Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що  експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.
За змістом ст.ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, сторони за договором, будучи вільними у визначенні його умов та положень, погодили, що позивач (експедитор - 2) організовує перевезення вантажів виключно на підставі наданих позивачем заявок, форму та зміст яких сторони передбачили у п. 3.2.1. Договору, що повністю узгоджується із положеннями  ст.ст. 993 ЦК України та ст. 12 Закону України   «Про транспортно-експедиторську діяльність". 
Отже, саме заявка відповідача є підставою для організації позивачем (експедитором) перевезення вантажу.
Судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач надав позивачу письмові заявки № 2-2 від 31.01.2019, №  2-5 від 22.02.2019, № 2-6 від 09.04.2019 у формі додатку № 1 до Договору, як це передбачено умовами Договору (п.п. 1.4., 2.2., 3.2.1.), на підставі яких позивач повинен здійснювати надання транспортно-експедиційних послуг; тобто відповідач надав позивачу інформацію відносно вантажу, яка згідно з п. 3.2.1 Договору, має міститися у заяві на перевезення вантажу. 
Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01 серпня 2006 року № 57-V, Україна приєдналась до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женеві (далі - Конвенція).
За змістом статті 1 Конвенції, вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на проживання і громадянство сторін.
Стаття 4 Конвенції передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Пунктом 1 статті 9 Конвенції визначено, що вантажна накладна є первинним доказом укладення договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.
За приписами ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.
Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС  (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про транзит вантажів", який визначає засади організації та здійснення транзиту вантажів авіаційним, автомобільним, залізничним, морським і річковим транспортом через територію України, транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування. Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). 
Транспортна накладна CMR виписується для підтвердження укладення договору перевезення, який визначає відповідальність відправника, перевізника та одержувача товару та діє на підставі Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, яка містить загальні дані про вид, зміст, і правила заповнення накладної. У транспортній накладній CMR відображаються такі дані: кількість товару; юридичне найменування компанії перевізника; час, витрачений на транспортування вантажу; маршрут, по якому перевозили товар; інформація про документи, на підставі яких здійснювалася поставка; назва компанії відправника; назва компанії вантажоодержувача.
Матеріали справи свідчать, що отримання вантажу ТОВ "Імпекстранс Груп" підтверджено міжнародними товарно - транспортними накладними CMR № 611782, CMR №  611474, CMR № 611430.
Як вказувалось вище, факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення (ч. 13 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторські послуги»).
Відтак, міжнародні товарно - транспортні накладні  CMR № 611782, CMR №  611474, CMR № 611430  підтверджують надання позивачем для відповідача транспортно-експедиторських послуг щодо організації перевезення вантажів.
Як вже зазначалось вище, на виконання умов Договору відповідачем були подані заявки, які прийняті позивачем до виконання. Позивачем було надано автомобільний транспорт під завантаження та доставлено вантаж у місце призначення. Сторонами у заявках також було узгоджено вартість виконаних перевізником послуг.
Враховуючи відсутність претензій відповідача стосовно неналежного надання транспортних послуг чи іншого невиконання умов договору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання.
За змістом ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
  Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В силу вимог ст. 610,  ч. 1 ст. 612 ЦК України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  ЦК України  з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 193 ГПК України).
У  ст. 931 ЦК України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.
Як вже зазначалось вище, п. 4.3. Договору сторони погодили, що ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявках і вказуються у рахунках-фактурах експедитора - 2, а п. 4.5. Договору сторони встановили, що порядок та строк оплати обговорюються в разовій заявці.
У заявках № 2-2 від 31.01.2019 року, № 2-5 від 22.02.2019 року, № 2-6 від 09.04.2019 сторони, зокрема, визначили умови (порядок та строк) оплати, а саме: безготівковий розрахунок, протягом 10-14 банківських днів при отриманні оригіналів документів (заявка - 2шт., рахунок, акт - 2 шт., CMR оригінал - 2шт.) та за умови відсутності помилок у їх оформленні.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України)
Як зазначалось вище, доказів оплати за надані позивачем послуги з перевезення ватажу відповідачем не надано.
Отже, в порушення зазначених вимог процесуального закону, відповідачем не доведено обставин належного виконання ним умов Договору.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги ФОП Бровдій І.В.
про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 07112017/2L про замовлення/надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 07.11.2017 у розмірі 170 416,19 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених відповідачем у апеляційній скарзі
Суд апеляційної інстанції відхиляє як неспроможні доводи скаржника про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що міжнародні товарно - транспортні накладні  CMR № 611782, CMR №  611474, CMR № 611430 є належним доказом підтвердження отримання відповідачем товару, оскільки останні не містять усіх необхідних реквізитів, з огляду на таке.
Згідно із положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин): 
- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина 1 статті 9); 
- первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Неістотні  недоліки  в  документах,  що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції,  за  умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати  особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства,  від  імені  якого складено документ, зміст та обсяг господарської  операції  тощо (частина 2 статті 9); 
- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1).
- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1).  
За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (з подальшими змінами і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин): 
- господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів (абзац 2 пункту 2.1);
- первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац 1 пункту 2.1);
- первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (абзац 1 пункту 2.1);
- документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. (абзац 1 пункту 2.5); 
- первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників (пункт 2.15). 
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів.
У разі ж дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.  
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у  справі №  905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18.
Також відхиляються як необґрунтовані посилання заявника апеляційної скарги на положення п. 4.9. договору № 07112017/2L про замовлення/надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 07.11.2017, оскільки п. 4.5. цього договору сторони визначили, що порядок та строк оплати обговорюються в разовій заявці, яка направляється експедитору-2 перед визначеним перевезенням (групою однотипних перевезень); водночас, у заявках № 2-2 від 31.01.2019, № 2-5 від 22.02.2019, № 2-6 від 09.04.2019 сторони обумовили умови оплати, а  саме: безготівковий розрахунок, протягом 10-14 банківських днів при отриманні оригіналів документів.
Посилання скаржника на обов`язок проведення розрахунку за надані послуги лише коштами замовника, суд апеляційної вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а ст.ст. 525, 526 даного Кодексу і ст. 193 ГПК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
На переконання суду апеляційної інстанції відсутність надходження коштів від замовника не є підставою невиконання зобов`язання, тобто здійснення розрахунків з позивачем.
Щодо доводів    скаржника про те, що    судом першої інстанції не було залучено до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору «контрагента (замовника)» суд апеляційної інстанції зазначає наступне.    
Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Разом з тим, відповідач будучи обізнаним про розгляд справи у суді першої інстанції (про, що свідчать отримання  25.02.2020 та 27.02.2020  за довіреністю - Зганяйко  ухвали Господарського суду Черкаської області від 24.02.2020 про відкриття провадження у даній справі (рекомендовані поштові повернення №  01086 04595360, №18016 0459536, а.с. 38-39)) та вважаючи, що рішення у справі може вплинути на права або обов`язки «контрагента (замовника)» відповідач не був позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції із заявою та/або клопотанням у порядку ч. 1 ст. 50 ГПК України; водночас матеріали справи не містять клопотань та/або заяв ТОВ "Імпекстранс груп" про залучення «контрагента (замовника)» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; не містять і матеріали справи заяв та/або клопотань поданих самим «контрагентом (замовником)» у порядку ч. 1 ст. 50 ГПК України.
Заявником апеляційної інстанції у прохальній частині також не порушується питання щодо залучення такого «контрагента (замовника)» у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 
Виходячи зі змісту ст. 50 ГПК України, єдиною підставою для залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є той факт, що рішення у цій справі може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї із сторін.
Проте, відповідачем взагалі не обґрунтовано як рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки «контрагента (замовника)» , щодо однієї із сторін, оскільки зазначена особа не є учасником спірних правовідносин з приводу неналежного виконання договору № 07112017/2L про замовлення/надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 07.11.2017.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме лише посилання скаржника на можливість впливу рішення у справі на  права або обов`язки «контрагента (замовника)» не кореспондується з автоматичним залученням такої особи чи/або осіб до участі у справі в якості,  яка (які) не заявляє(ють) самостійних вимог на предмет спору без надання відповідного обґрунтування такого залучення.
Однак, як вже зазначалось вище, відповідачем не наведено жодного обґрунтування, яким чином рішення у даній справі може вплинути на «контрагента (замовника)», а містить лише припущення; водночас судом апеляційної інстанції не встановлено, що рішення у даній справі може вплинути права або обов`язки «контрагента (замовника)».
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 50 ГПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
Таким чином, зазначені твердження ТОВ "Імпекстранс груп" судом апеляційної інстанції відхиляються, як безпідставні.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову, у зв`язку з його доведеністю та обґрунтованістю.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.  
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 03.04.2020 у справі № 925/199/20, та, відповідно апеляційна скарга ТОВ "Імпекстранс груп" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат
Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс груп" залишити без задоволення.
2.  Рішення Господарського суду Черкаської області від 03.04.2020 у справі № 925/199/20 залишити без змін.
3. Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                            Т.І. Разіна 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                І.А. Іоннікова