КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДУ

 ______________________________

Справа  №359/9176/19
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/8806/2020                                                                                                                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
8 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:             
                                    судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 лютого 2020 року (суддя Борець Є.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання,
 
встановила:
 
у вересні 2019р. позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови, що вона буде продовжувати навчання.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з 9 вересня 2000 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 26 серпня 2003 року розірвано, мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається на другому курсі факультету перекладознавства в Київському національному лінгвістичному університеті на денній формі, доходу не має, перебуває на її утриманні, а тому потребує матеріальної допомоги від батька. 
Позивач посилалася на те, що відповідач сплачує аліменти на другу неповнолітню дочку ОСОБА_4 , але допомагати дочці ОСОБА_5 відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки працює та має постійний дохід.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 лютого 2020 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 5 жовтня 2019 року і до досягнення донькою двадцяти трьох років або припинення нею навчання.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на дочку на час її навчання у розмірі 2 260грн щомісячно, починаючи з 5 жовтня 2019р. і до досягнення нею двадцяти трьох років або припинення нею навчання.
Відповідач посилається на неврахування судом тієї обставини, що він має трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми та перебувають на його утриманні.
Також суд не врахував обов`язок обох батьків надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, проте, суд відхилив його клопотання про витребування інформації 

щодо доходу позивача, що свідчить про неповне з`ясування судом всіх обставин справи.
Відповідач вважає встановлений розмір аліментів надмірним, враховуючи розмір його заробітної плати, а достатнім вважає стягнення з нього 2 260грн щомісячно, виходячи з вартості освітньої послуги, вартості проїзду до учбового закладу та у зворотному напрямку, а також витрати на харчування.
У відзиві на апеляційну скаргу представникпозивача - адвокат Сацик Р.В. просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки доходи позивача правового значення для вирішення спору не мають, а вимога про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі суперечить положенням ст. 200 СК України та ст. 13ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи апеляційним судом проведено без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Шлюб сторін розірвано 26 серпня 2003 року.
Відповідно до довідки № 113 від 20 вересня 2019 року Київського національного лінгвістичного університету ОСОБА_5 є студенткою ІІ курсу факультету перекладознавстваденної форми навчання,навчається за кошти фізичних осіб, період навчання з 1 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (с.с.5).
Згідно договору № 6315-0059 від 17 серпня 2018 року про надання освітніх послуг вбачається, що плата за один рік навчання ОСОБА_5  становить 26 658грн (с.с.6-7). 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання у навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а відповідач за своїм матеріальним станом має можливість надавати матеріальну допомогу у розмірі, визначеному позивачем.
Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може з таких підстав.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
            У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути 

працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
З наданих суду першої інстанції документів вбачається, що донька сторін навчається на денній формі навчання за контрактом,відповідач працює, його середньомісячна заробітна плата за 11 місяців 2019 року становила 54 532грн, а відтак суд першої інстанції, встановивши, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання своєї повнолітньої дочки, яка навчається та потребує допомоги, дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання відповідача утримувати дочку на період її навчання.
За змістом статі 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Отже, доводи апеляційної скарги, що при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати матеріальну можливість утримувати повнолітню дитину обома батьками, є правомірними.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Пред`являючи позов, позивач зазначила, що їх повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись на витрати, пов`язанні з навчанням, харчуванням, придбанням одягу, витрат на проїзд.
Разом з цим, до позовної заяви позивачем надано тільки договір про надання освітніх послуг, у якому зазначена вартість щорічного навчання.
Доказів інших витрат та розрахунку необхідних витрат позивачем надано не було.
Також позивачем не було надано документів, які б підтвердили розмір її доходу.      
Відповідачем суду надана копія довідки  про заробітну плату та інші доходи від 16 грудня 2019 року, з якої вбачається, що він працює на підприємстві УКРАЕРОРУХ на посаді заступника начальнику відділу, його середньомісячна заробітна плата з вирахуванням податків та зборів за 11 місяців 2019 рік складає 32 604грн 94коп. (с.с.33).
Згідно копії довідки ДП УКРАЕРОРУХ від 16 грудня 2019 року із заробітної плати відповідача щомісячно утримувалися аліменти, які після набуття дочкою ОСОБА_5 повноліття становили: у жовтні 2019р. - 7 350грн 36коп. та у листопаді 2019р. - 6 378грн (с.с.34).
Як зазначила позивач, відповідач сплачує аліменти на їх дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно копії свідоцтва про народження відповідач є батьком ОСОБА_7 , 

ІНФОРМАЦІЯ_4 (с.с.31).
Враховуючи дохід відповідача, розмір аліментів, який визначив суд першої інстанції, буде становити більше 6 000грн щомісячно.
Разом з цим, прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102грн, а мінімальна заробітна плата - 4 723грн, обов`язок надавати матеріальну допомогу також є і у позивача, тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про завищений розмір визначених судом аліментів на повнолітню дочку.
Виходячи з того, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позивачем не надано доказів її матеріального стану та розрахунку необхідних витрат на повнолітню дочку, рівність обов`язків батьків утримувати повнолітню дочку,колегія суддів вважає, що розмір аліментів підлягає зменшенню до 1/10 частини щомісячного доходу відповідача.
Прохання відповідача про визначення аліментів у твердій грошовій сумі не ґрунтується на нормах СК України, оскільки дочка проживає разом з матір`ю, тому саме вона обирає спосіб виплати аліментів, що узгоджується з положеннями ст. 181 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів
 
постановила:
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
            Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 лютого 2020 року змінити в частині визначення розміру аліментів, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 частини до 1/10 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно.
            В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                  І.М. Рейнарт
 
Судді                                                                                     Г.М. Кирилюк
 
Т.А. Семенюк