ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 804/1922/16	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 р. (суддя Златін С.В., м. Дніпро) у справі № 804/1922/16
за позовом  ОСОБА_1 
до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича,
третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
-          визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним Договору № 003-03726-250215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США від 25.02.2015 року, укладеним між позивачем з однієї сторони та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", з іншої сторони, оформлені листом – повідомленням вих. 8821/309 від 23.09.2015 року;
-          зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" включити позивача  до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача  для внесення даних до Загального Реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 003-03726-250215 від 25.02.2015 р.
Зобов`язано Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ “Дельта Банк” за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача  до загального реєстру вкладників ПАТ “Дельта Банк”, які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В іншій частині заявлених позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що на виконання вимог Закону України  «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI уповноваженою особою Фонду було вжито заходи щодо перевірки обставин зарахування грошових коштів на поточні (депозитні) рахунки фізичних осіб з рахунків клієнтів банку - фізичних осіб, з метою формування загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Під час зазначеної перевірки встановлено, що 30.10.2014 року Національним банком України було прийнято постанову № 692/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних" (далі - Постанова). Відповідно до зазначеної постанови було прийнято рішення про віднесення ПAT "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних строком на 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.
За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 року включно.
За таких умов, укладання між банком та фізичними особами після 16.01.2015 року договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. Така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб.
Згідно положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, постанови Правління Національного Банку України №365 від 16.09.2013 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 вересня 2013, Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" (далі - Правила), затверджених Рішенням Ради директорів AT "Дельта Банк" Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року (з відповідними змінами), та відповідно до умов депозитних договорів саме позивач мав внести грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок в банку.
Відповідно до п.1.8. договору банківського вкладу, зарахування вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку у день укладення Сторонами нього Договору.
Проте, грошові кошти були перераховані на депозитний рахунок позивача іншою, ніж вкладником, особою – ОСОБА_2 . Вказані обставини свідчать про те, що при надходженні зазначених грошових коштів не були дотримані положення Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, умови договору банківського вкладу та Правил банківського обслуговування.
Отже, позивачу надана перевага, яка полягала у можливості зарахування коштів на депозитний рахунок від третьої особи, надала можливісь третій особі - ініціатору переказу ОСОБА_3 здійснити спробу отримання цих коштів позачергово за рахунок Фонду через третіх осіб, тим самим порушуючи публічний порядок отримання цих коштів на відміну від загального порядку їх отримання.
Таким чином, є всі підстави для визнання договору банківського вкладу, укладеного з позивачем, нікчемним відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, у зв`язку із тим, що саме позивачу було надано перевагу, що полягала у можливості внесення коштів на депозитний рахунок від третьої особи.
Підстави для визнання договору нікчемним містяться як у Цивільному кодексі України, так і в Законі № 4452-VI.
Зокрема, ч. 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними також з підстав, зазначених у ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI.
Вказані нормативно-правові акти передбачають, що у відповідних випадках договори є нікчемними в силу закону. Отже, визнання договорів нікчемними не потребує видання певного акту.
За змістом ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним та відповідно до ч.1  ст.216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Саме на підставі норм ст. 38 Закону № 4452-VI як спеціального закону у сфері гарантування вкладів фізичних осіб було виявлено нікчемний договір  від 25 лютого 2015 року № 003-03726-250215.
Відповідач діяв у відповідності до норм вказаного Закону, а тому відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо призначення перевірки правочину, видачі наказу про застосування наслідків нікчемності правочину, здійснення повідомлення позивача про  нікчемність договору банківського вкладу, тобто вчинено дії на підставі та в межах, встановлених Законом.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволеного позову та ухвалити нове про відмову в позові в цій частині.
У відзиві, поданому  на апеляційну скаргу, третя особа погоджується з доводами апеляційної скарги та просить її задовольнити. 
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що  скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що 02.03.2015 року Постановою Правління Національного банку України № 150 Публічне акціонерне товариство “Дельта Банк” віднесено до категорії неплатоспроможних. 
При цьому, з тексту даної постанови вбачається, що раніше, у зв`язку зі здійсненням ПАТ “Дельта Банк” ризикової діяльності, Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 692/БТ від 30.10.2014 року “Про віднесення Публічного акціонерного товариства “Дельта Банк” до категорії проблемних” із встановленням відповідних обмежень в його діяльності.
У зв`язку з цим, 03.11.2014 року Головою Ради директорів Публічного акціонерного товариство “Дельта Банк” винесено наказ № 2650 від 03.11.2014 р. щодо стабілізації діяльності банку, яким запроваджено певні обмеження в діяльності, в тому числі, щодо здійснення залучення коштів фізичних осіб та проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.     
25.02.2015 року між позивачем та ПАТ “Дельта Банк” укладено договір № 003-03726-250215 банківського вкладу (депозиту) “Найкращий від Миколая” у доларах США, та укладено Додаткову угоду № 1 до даного договору, згідно якої, умови п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ “Дельта Банк”, затверджених рішенням Ради директорів ПАТ “Дельта Банк” Протоколом № 14 від 20.03.2013 р., до відносин що виникають на підставі цього договору, не застосовуються. Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого у банку, або шляхом перерахування з відкритого у банку поточного рахунку іншої фізичної особи – резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. У разі, якщо в день укладення сторонами цього договору не буде здійснено зарахування перерахованих коштів, що становлять суму вкладу та рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений.   
Відповідно до платіжного доручення № 46446281 від 25.02.2015 р., ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок у ПАТ “Дельта Банк”, відкритий на ім`я позивача, перераховано кошти в розмірі 5250 дол. США за призначенням платежу “переказ коштів від ОСОБА_3 ”.
Здійснення зазначеного грошового переказу підтверджено витягом з реєстру операцій, який надано відповідачем та який міститься у матеріалах справи.   
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 р. в Публічному акціонерному товаристві “Дельта Банк” запроваджено тимчасову адміністрацію з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р. включно та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ “Дельта Банк” Кадирова В.В.
Також, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015 р. було внесено зміни до рішення № 51 від 02.03.2015 р. та запроваджено в Публічному акціонерному товаристві “Дельта Банк” тимчасову адміністрацію з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р.
В подальшому, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 р. здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ “Дельта Банк” було продовжено по 02.10.2015 р.
15.09.2015 р. складено Протокол засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ “Дельта Банк”, призначеної наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ “Дельта Банк” № 408 від 29.05.2015 р., відповідно до якого, перевіркою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”. На підставі вказаного, Комісією запропоновано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ “Дельта Банк” видати відповідний наказ щодо виявлення договорів банківського вкладу (депозиту), за якими кошти на вкладні рахунки були перераховані іншими фізичними особами та які є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, та щодо застосування наслідків такої нікчемності.
Наказом № 408 від 29.05.2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ “Дельта Банк” Кадировим В.В. визначено у строк до 31.08.2015 року (який наказом № 691 продовжено до 01.10.2015 року) здійснити перевірку правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу, вчинених ПАТ “Дельта Банк” протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону. 
Наказом Тимчасової адміністрації № 813 від 16.09.2015 р. “Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями”, до позивача застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”.
На виконання цього наказу, ПАТ “Дельта Банк” повернуто кошти в сумі 5250дол. США з розрахункового рахунку позивача на рахунок ОСОБА_3 , у зв`язку із застосуванням наслідків нікчемності договору банківського вкладу. 
Листом за вих. № 8821/309 від 23.09.2015 р. представником за довіреністю тимчасової адміністрації ПАТ “Дельта Банк” Сичевською Ю.К. позивача повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № № 003-03726-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між ПАТ “Дельта Банк” та позивачем, згідно п. 7   ч. 3 ст.38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”.
02.10.2015 року Правлінням Національного банку України винесено постанову № 664 “Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства “Дельта Банк”.
02.10.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 “Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства “Дельта Банк” та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку". Відповідно до вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ “Дельта Банк” з відшкодуванням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Дельта Банк” Кадирова В.В. строком на 2 роки з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно.
05.10.2015 року, з метою дотримання вимог Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадировим В.В. прийнято наказ № 15 про обмеження здійснення на час ліквідації ПАТ “Дельта Банк” операцій щодо виплат коштів вкладникам – фізичним особам за відповідними рахунками.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має право на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Матеріалами справи підтверджується, що позивач не був включений до Переліку рахунків та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв`язку з нікчемністю договору банківського вкладу № 003-03726-250215 від 25.02.2015 р.
Однак, доказів на підтвердження нікчемності зазначеного правочину (спрямованості його на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном) уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадировим В.В. не наведено, оскільки умови договору банківського вкладу (депозиту) № 003-03726-250215 від 25.02.2015 р. є типовими, та з них не вбачається, які саме пільги або переваги отримав (міг би отримати) позивач.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до платіжного доручення на вкладний рахунок позивача внесено кошти у розмірі 5250 доларів США.
Враховуючи відсутність підстав для визнання правочину нікчемним та фактичне внесення коштів на рахунок, що підтверджується належним чином оформленим платіжним дорученням, суд доходить до висновку що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадировим В.В. протиправно не включено позивача до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Законом №4452-VI установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.
Відповідно до ст. 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Колегія суддів зазначає, що законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту).
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, (…), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, (…). Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень.
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Згідно з п. 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач уклав з ПАТ "Дельта Банк" договір банківського вкладу (депозиту) та на відповідних рахунках позивача розміщено грошові кошти згідно з зазначеним договором (переказ коштів від ОСОБА_3 ), а тому в розумінні закону позивач є вкладником.
Укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок позивача відбулось до початку віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02.03.2015).
Колегія суддів звертає увагу, що положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI не можуть бути застосованими до договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.
Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до Закону № 4452-VI.
Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач є особою, що набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду. 
Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а, постанові КАС ВС у справі №804/15587/15.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Постановив:
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 р. у справі № 804/1922/16 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова