Справа № 163/1222/20  Провадження №33/802/395/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч.1 ст. 483 МК України    	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митного органу Пікалюка М.С., захисника Крючкова В.О., розглянувши апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду від 07 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 44 779 гривень 19 копійок з конфіскацією в дохід держави автомобіля "Опель" 2009 року випуску ідентифікаційний номер НОМЕР_1 вартістю 44779, 19 гривень.
ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він ,прямуючи 19 серпня 2019 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Опель", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проданого йому компанією за ціною у 1 600 євро або 44779,19 гривні за офіційним курсом НБУ, перемістив і 22 серпня 2019 року провів митне оформлення вказаного автомобіля з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави переміщення і оформлення транспортного засобу фактури без номера від 16 серпня 2019 року, яка містила неправдиві відомості про британську компанію "DRK-BLUSPENDIEST WEST GGMBH" як продавця (відправника) та ОСОБА_3 як покупця (отримувача), а також неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості транспортного засобу, яка у фактурі вказана у 800 євро.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.ст. 486, 489 МК України, не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що судом в основу винуватості безпідставно покладені документи, які є неналежними доказами, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній умисел на вчинення правопорушення. Також вказує про безпідставність накладення стягнення у виді конфіскації транспортного засобу. Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження у справі.
Перевіривши доводи скарги, заслухавши пояснення захисника, який просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, міркування представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 483 МК України вказаних вимог закону дотримався частково.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.
Так винуватість  ОСОБА_2  підтверджується протоколом про порушення митних правил; поданими до митного контролю митною декларацією № UA205040/2019/040193, фактурою без номера, свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу; наданими литовськими митними органами експортною декларацією 19LTKC0100EK170C44, довідкою-рахунком серії НОМЕР_2 , квитанцією при отримання коштів № 133; письмовими поясненнями декларанта ОСОБА_4 та іншими доказами у справі.
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Більше того, ОСОБА_2 в суді першої інстанції повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Тверднення скаржника про відсутність в діях ОСОБА_2 умислу на вчинення правопорушення, не заслуговують на увагу, з огляду на той факт, що саме він подавав документи і здійснював інші дії в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності, а не ОСОБА_5 .
Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу обвинувачення, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, безпідставними.
Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Відповідно до ст.ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Однак судом першої інстанції вищезазначені вимоги закону враховані не були.
Крім того, в абзаці 3 пункту 18 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 03 червня 2005 року, «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» зазначається, що суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, визначених у статті 352 МК (ч. 1 ст. 483 МК України, 2012 р.), також мають враховувати, за наявності підстав обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.
Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.
Враховуючи конкретні обставини справи в їх сукупності, а саме те, що за митне оформлення даного транспортного засобу, який на даний час, розмитнений, перебуває на обліку і власником якого є ОСОБА_5 , при його митній вартості у 36 383 грн. 65 коп. було сплачено 49 863 грн. 49 коп. митних платежів (а.с. 6), той факт, що митні платежі не сплачені з незначної суми, з урахуванням коригованої вартості автомобіля, а також того, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, від вчиненого правопорушення тяжких наслідків не настало, має на утриманні дочку, яка навчається, суддя приходить до висновку про можливість звільнення останнього від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. 
Застосування такого виховного заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети – виховного впливу та запобіганню вчинення  ОСОБА_2 нових правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Крючкова В.О. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову судді Любомльського районного суду від 07 травня 2020 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 483 МК України  в частині накладеного адміністративного стягнення скасувати. 
Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.
Провадження у справі закрити.
В іншій її частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя