Справа № 461/9148/19                                Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д. 
Провадження № 33/811/193/20                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді - Белени А.В.,
з участю особи, яку притягнуто до адміністративної 
відповідальності, - ОСОБА_1 ,
представника – адвоката Швеця Д.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2020 року,
встановив :
Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2020 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.
ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 14 листопада 2019 року, о 13 год. 25 хв., на автодорозі «Західний обхід м. Львова» М-10-01, 0 км + 900 м, керував автомобілем BMW 520 I, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, не реагують на світло ліхтаря, тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя) та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Такі дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
На постанову судді ОСОБА_2 -М.Я. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт вважає, що при розгляді справи була допущена істотна неповнота з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові висновки щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи. 
Апелянт наголошує, що працівниками поліції не було йому роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від такого проходження. У разі наявності у поліцейських вважати, що водій ТЗ перебуває у стані сп`яніння його повинні відсторонити від керування транспортним засобом та тимчасово затримати. По відношенню до нього таке зроблено не було. Крім того свідки у поясненнях вказали, що йому працівники поліції пропонували пройти огляд на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі. З врахуванням того, що поліцейські підозрювали його в тому, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, то такі свідчення є неналежними, оскільки стан наркотичного сп`яніння перевіряють тільки у медичному закладі. Також йому не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки. Все це підтверджує упередженість поліцейських та надуманість про його перебування в стані наркотичного сп`яніння. 
У суді апеляційної інстанції було переглянуто відеозапис з нагрудних камер працівників поліції на якому вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у спосіб передбачений законодавством.
ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції показав, що дійсно відмовився від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі так, як не мав на це часу. Тим більше працівники поліції збиралися везти його в медичний заклад на своєму автомобілі, а його ТЗ пропонували залишити посеред траси, далеко від міста на що він не погодився. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, через нероз`яснення водію працівниками поліції належним чином його прав, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:  
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 197130 від 14.11.2019, складений о 13:38 год. у м. Львові, який ОСОБА_1 підписав у присутності двох свідків та власноруч зазначив, що пояснення дасть в суді через відсутність часу у даний момент (а.с. 1);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 14.11.2019 про те, що вони були присутні при відмові водія ОСОБА_1 пройти огляду на стан наркотичного сп`яніння, , як на місці так і в закладі охорони здоров`я (а.с. 2,3);
- ксерокопія постанови серії ЕАК № 1746033 від 14.11.2019 по ч.2 ст. 122 КупАП складеної через обгін на перехресті(а.с.4).
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Покликання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції протокол складений з порушенням вимог законодавства не відповідає дійсності і є необґрунтованим, оскільки сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 підтвердив і в суді апеляційної інстанції.
Покликання апелянта на те, що йому не були належним чином роз`ясненні його права спростовується підписом ОСОБА_1 у протоколі, який останній особисто підписав, де зазначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП про його права та обовязки
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.     
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним. 
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2020 року ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін. 
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.
Суддя 
Львівського апеляційного суду А.В. Белена