УХВАЛА
30 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 420/7226/19
адміністративне провадження № К/9901/20284/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020       року
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року 
у справі №420/7226/19
за позовом  ОСОБА_1 
до секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьової Ольги Миколаївни, Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, 
за участю третіх осіб фермерського господарства "Назари", ОСОБА_2 , 
про зобов`язання розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою,
УСТАНОВИВ:
В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьової Ольги Миколаївни, Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, в якому просив зобов`язати розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року позов задоволено частково.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року апеляційну скаргу Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року скасовано та прийнято нове, яким відмовлено в задоволенні позову.
13 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі №420/7226/19.
Ухвалою від 17 квітня 2020 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду залишив без руху касаційну скаргу у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме оскільки в касаційній скарзі не обґрунтовано наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 цього Кодексу.
На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху скаржник надіслав до суду уточнену касаційну скаргу із обґрунтуванням наявності підстав касаційного оскарження.
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст.  328 цього Кодексу підстави (підстав).
Приписами ч. 4 ст. 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 353 цього Кодексу.
На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху скаржник надіслав до суду уточнену касаційну скаргу в якій зазначає, що подання касаційної скарги обґрунтоване порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 118, 122 Земельного кодексу України.
Посилання скаржника на порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 118, 122 Земельного кодексу України не є підставою касаційного оскарження судових рішень відповідно до ч. 4 ст. 328 КАС України.
Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам, встановленим п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України, оскільки заявник у касаційній скарзі не обґрунтував наявність підстав касаційного оскарження передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від                     15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження.
Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантоване п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 30 березня 2020 року у справи №806/2347/18, від 03 квітня 2020 року у справі №520/9017/19 та від                     06 квітня 2020 року у справі №522/21480/19.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020   року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі №420/7226/19 за позовом ОСОБА_1  до секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, виконуючої обов`язки голови Трояндівської сільської ради Чеботарьової Ольги Миколаївни, Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, за участю третіх осіб фермерського господарства "Назари", ОСОБА_2 , про зобов`язання розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Повернути касаційну скаргу особі, яка її подала.
Надіслати учасникам справи копію ухвали про повернення касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді 	 І.В. Желєзний  	
          	 Я.О. Берназюк   Н.В. Коваленко