СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2020 р.                                                                Справа № 905/101/20  
Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Дучал Н.М. , суддя  Гетьман Р.А. 
за участю секретаря судового засідання Мальченко О.О.
за участю представників сторін:
позивача –  не з`явився
відповідача – не з`явився 
розглянувши апеляційну скаргу ПрАТ “Шахтоуправління “Покровське”, м. Покровськ (вх.№1214Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2020 у справі №905/101/20 (повний текст якого складено та підписано 06.03.2020 П.В. Демідовою у приміщенні господарського суду Донецької області)
за позовом: АТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м. Київ,
до ПрАТ “Шахтоуправління “Покровське”, м. Покровськ, 
про стягнення суми 2 708,62 грн.,
ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства “Шахтоуправління “Покровське” про стягнення суми у розмірі 2 708,62 грн., з яких: пеня у розмірі 2    306, 17 грн., три проценти річних у розмірі 157, 24 грн., та інфляційні втрати у розмірі 245, 21 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 12104/1676-ТЕ-6 від 8 червня 2015 року в частині своєчасної оплати природного газу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування санкцій.
Рішенням господарського суду господарського суду Донецької області від 05.03.2020 у справі № 905/101/20 позовні вимоги акціонерного товариства “Національна компанія “Нафтогаз України” до приватного акціонерного товариства “Шахтоуправління “Покровське” про стягнення суми у розмірі 2 708,62 грн., у тому числі: пеня у розмірі 2      306, 17 грн., три проценти річних у розмірі 157,24 грн., інфляційні втрати у розмірі 245, 21 грн. – задоволено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства “Шахтоуправління “Покровське” (85300, Донецька обл., місто Покровськ, площа Шибанкова, будинок 1 А, код ЄДРПОУ 13498562) на користь акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (01601, м. Київ, Вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, код ЄДРПОУ 20077720) суму у розмірі 2 708,62 грн., з яких: пеня у розмірі 2 306, 17 грн., три проценти річних у розмірі 157, 24 грн., інфляційні втрати у розмірі 245, 21 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1921, 00 грн..
Приватне акціонерне товариство “Шахтоуправління “Покровське”, м. Покровськ із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2020 у справі №905/101/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що, по-перше, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення за захистом свого права, оскільки позивач довідався про порушення свого права у грудні 2015 року та у січні 2016, а з позовом звернувся через 4 роки. Також, апелянт зазначає, що позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача пені з пропуском строку позовної давності, встановленого ст. 258 ЦК України. Також, просить апеляційний суд врахувати той факт, що позивач не надав жодного доказу про неналежне виконання нашим підприємством зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу природного газу від 08.06.2015 за №12104/1676-ТЕ-6, в матеріалах справи відсутні докази оплати за договором взагалі, тобто з яких міркувань суд першої інстанції  зробив висновки, що нашим підприємством було здійснено оплату по договору з порушенням умов договору, апелянту взагалі не зрозуміло.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2020, зокрема, відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою у справі № 905/101/20, встановлено позивачу строк для подання відзиву, призначено справу до розгляду на 24.06.2020.
В судове засідання 24.06.2020 представники сторін не з`явились, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, долучені до матеріалів справи.
Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, за наявними у матеріалах справи доказами.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи сторони, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається із матеріалів справи, 8 липня 2015 року між ПАТ “НАК “Нафтогаз України”, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 змінило тип товариства з публічного на приватне та перейменовано в АТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (далі – продавець) та ПАТ “Шахтоуправління “Покровське” (далі – покупець), укладено договір купівлі-продажу природного газу № 12104/1676-ТЕ-6 (далі – договір), за змістом п. 1.1 якого Продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ (далі – газ), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити газ на умовах цього Договору.
Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.(п. 1.2 договору)
Відповідно до п. 2.1 договору продавець передає покупцю з 1 травня 2015 року по 31 грудня 2015 року природний газ обсягом до 43 тисяч кубічних метрів, у тому числі по місяцях кварталів (тисяч кубічних метрів), зокрема: квітень 2015 року – 0 тис. куб. м.; травень 2015 року – 0 тис. куб. м.; червень 2015 року – 4 тис. куб. м.; липень 2015 року - 1 тис. куб. м.; серпень 2015 року - 1 тис. куб. м.; вересень 2015 року - 1 тис. куб. м.; жовтень 2015 року - 7 тис. куб. м.; листопад 2015 року - 14 тис. куб. м.; грудень 2015 року – 15 тис. куб. м.
За змістом п. п. 3.3, 3.4 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.
Пунктом 5.2 договору ціна на газ встановлена у розмірі 2    994, 30 грн. (з ПДВ) за 1    000 куб. метрів.
У відповідності до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Пунктом 7.2 договору встановлена відповідальність покупця сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, становить 5 років.
Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків – до повного здійснення. (п. 11 договору)
Договір складено, підписано та скріплено печатками сторін без зауважень.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту виконання зобов`язань за договором позивачем було долучено до матеріалів справи Акти приймання передачі газу від 30 листопада 2015 року та від 31 грудня 2015 року, відповідно до яких позивач передав, а відповідач прийняв газ загальною сумою у розмірі 27    245, 13 грн. та 26    376, 80 грн. відповідно.
Крім того, в матеріалах справи наявні довідки заступника головного бухгалтера НАК “Нафтогаз України”, згідно з якими вбачається, що заборгованість відповідача за зазначеними вище об`ємами переданого природного газу була погашена в повному обсязі шляхом оплати 72    362, 25 грн. 4 лютого 2016 року.
Викладені вище обставини ані у відзиві на позов, ані у апеляційній скарзі  відповідачем жодними доказами не спростовуються.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.
Дослідивши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склались між сторонами, колегія суддів дійшла висновку, що вони пов`язані із купівлею-продажем. 
За приписами ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі – ГК України), ст.ст.    525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином,  а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.
Враховуючи надані позивачем Акти приймання-передачі газу, колегія суддів вважає доведеним факт отримання відповідачем 17 908 куб. м. газу загальною вартістю 53    621, 93 грн., що у свою чергу було погашено 4 лютого 2016 року. Таким чином, колегія суддів вважає доведеним факт прострочення строків оплати за спожитий відповідачем газ.
Як вже зазначалось вище, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 2    306, 17 грн., 3% річних у розмірі 157, 24 грн., та інфляційні втрати у розмірі 245, 21 грн.
За змістом    ст.610 Цивільного кодексу України    порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання    (неналежне виконання).
За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають    правові    наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України  зобов`язання повинно виконуватися у строки, встановлені договором.
Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.
Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов`язань у відносинах суб`єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”.
Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” платники  грошових  коштів  сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню  в  розмірі,  що  встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати  подвійної облікової  ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Як вбачається з наведеного вище, п. 7.2 договору сторонами узгоджено відповідальність покупця за невиконання зобов`язань з оплати за природний газ у вигляді нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. 
Стосовно заяви відповідача про застосування строку позовної давності колегія суддів зазначає наступне.
Питання стосовно строку позовної давності врегульовано главою 19 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. ст. 257, 258 Кодексу встановлено строки загальної та спеціальної позовної давності. Разом з тим, згідно з приписами статті 259 Цивільного кодексу України строк позовної давності у конкретних правовідносинах може бути збільшена за умови взаємної згоди Сторін та її оформлення шляхом підписання відповідного договору. 
Як вбачається з наведеного вище, п. 9.3 договору сторонами встановлено термін позовної давності на звернення до суду з вимогою про захист своїх прав, у тому числі в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляції, тривалістю у п`ять років.
З огляду на те, що право позивача на своєчасне отримання коштів за поставлений газ було порушено у грудні 2015 року та у січні 2016 року, а позовна заява була скерована до суду 27 грудня 2019 року (про що свідчить штемпель  про поштове відправлення), колегія суддів вважає звернення позивача правомірним та таким, що відбулось в межах обумовленого сторонами  строку позовної давності.
Виходячи з наведеного вище, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про застосування строк позовної давності.
Позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок пені, згідно якого у період з 15 грудня 2015 року по 3 лютого 2016 року на суму у розмірі 27    245, 13 грн. (заборгованість за листопад 2015 року) позивачем нараховано пеню у розмірі 1    671, 97 грн., а у період з 15 січня 2016 року по 3 лютого 2016 року на суму у розмірі 26    376, 80 грн. (заборгованість за грудень 2015 року) позивачем нараховано пеню у розмірі 634, 20 грн., що разом складає 2    306, 17 грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів вважає його арифметично вірним та задовольняє позовні вимоги в частині стягнення пені в повному обсязі.
Стосовно нарахованих відсотків річних у розмірі 157, 24 грн. та інфляційних втрат у розмірі  245, 21 грн. колегія суддів зазначає наступне.
Ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегією суддів встановлено, що розрахунок 3% річних на суму боргу за визначені вище періоди складає 157, 24 грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, апеляційним судом встановлено, що розмір інфляційних втрат за визначені періоди складає 245, 21 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення вимог у повному обсязі.
Стосовно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони є тотожними доводам, які покладені відповідачем в основу відзиву на позовну заяву. Вказані доводи були проаналізовані як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції та їм надана відповідна правова оцінки, а мотиви їх відхилення зазначені вище.          
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПрАТ “Шахтоуправління “Покровське”, м. Покровськ на рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2020 у справі № 905/101/20  залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2020 у справі № 905/101/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Повний тест постанови апеляційного суду складено 26.06.2020.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    М.М. Слободін

Суддя                                                                                           Н.М. Дучал  

Суддя                                                                                           Р.А. Гетьман