Ухвала
01 липня 2020 року
м. Київ
справа № 235/6049/17
провадження № 51-3054 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 ,    ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на  ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 
2019 року та Донецького апеляційного суду від 22 квітня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі засудженим порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктами 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається правове обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність оспорюваних судових рішень. 
Виходячи з положень ст. 438 КПК, Суд може змінити або скасувати оскаржені рішення у випадку допущення судами порушень норм процесуального права, які в  силу ст. 412 КПК є істотними.
Проте, у касаційній скарзі ОСОБА_4 не навів обґрунтування допущення судами нижчих інстанцій таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних рішень 
на підставах, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на правила глави 34 КПК (провадження за нововиявленими або виключними обставинами) в їх взаємозв`язку. 
Відповідно ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи  апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Як убачається зі змісту поданої скарги, у ній засуджений, заперечуючи законність ухвал Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2019 року та Донецького апеляційного суду від 22 квітня 2020 року, не вказує яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції згідно з правилами ст. 436 вказаного Кодексу. 
Недодержання засудженим вимог, передбачених пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК, 
є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на  ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2019 року та Донецького апеляційного суду від 22 квітня 2020 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Донецької області від 03 листопада 
2005 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                         ОСОБА_5