ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/679/16
адміністративне провадження № К/9901/42999/18
Верховний Суд у складі колегії суддів другої палати Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Берназюка Я.О.,
суддів: Коваленко Н.В.,  Чиркіна С.М., 
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.В" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Б.В",  провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Державна архітектурно-будівельна інспекція України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у складі колегії суддів: Огурцова О.П., Арсірія Р.О., Кузьменка В.А. від 04 листопада 2016 року та ухвалу  Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Епель О.В., Карпушової О.В., Кобаля М.І. від 22 лютого 2017 року у справі № 826/679/16.
І. Суть спору
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Б.В.» (далі - ТОВ «Б.В.», позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії та скасувати рішення відповідача від 11 січня 2016 року № 6/16/10/26-8/1101/02/4.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач за результатами перевірки позивача, виключно на підставі листа ДП «Укрдержбудекспертиза» від 23 грудня 2015 року № 1905, який не є належним доказом, дійшов хибного висновку, що об`єкт будівництва «Будівництво торговельного центру «Петрівка», м. Київ, вул. Вербова, 21-23» відноситься до IV категорії складності.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною і скасовано постанову від 11 січня 2016 року № 6/16/10/90-8/1101/02/4 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в листі ДП «Укрдержекспертиза» від 23 грудня 2015 року № 1905 висловлені лише припущення щодо категорії складності об`єкта будівництва і відповідачем не надано жодних доказів на їх підтвердження, а також з того, що в акті перевірки зазначено, що на об`єкті будівництва не виявлено ознак розпочатих будівельних робіт.
Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що дії посадових осіб Інспекції при проведенні перевірки, зокрема використання даних вказаного листа ДП і складання акта перевірки, є службовою діяльністю, що сама по собі не створює відповідних правових наслідків, а також з того, що в протоколі про правопорушення вказано чітку дату, час та місце розгляду справи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 листопада 2016 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ДАБІ України звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У касаційній скарзі відповідач вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не було враховано, що посадовими особами ДАБІ України проведено перевірку з дотриманням встановленого порядку; за результатами цієї перевірки складені акт, протокол та винесено постанову про накладення штрафу; до жодного з цих документів позивачем не висунуто зауважень.
Стосовно визначення категорії складності об`єкта будівництва скаржником зазначено, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що згідно з підпунктом 7 пункту 11 Порядку № 533 під час здійснення перевірки посадовими особами ДАБІ України надано право залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій. Зазначає, що з метою визначення категорії складності об`єкта будівництво відповідач звернувся до ДП «Укрдержбудекспертиза», яке листом від 23 грудня 2015 року № 1905 надало відповідь про те, що об`єкт будівництва може належати до ІV категорії складності.
Від представника ТОВ «Б.В.» надійшли заперечення на касаційну скаргу ДАБІ України, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими; просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційну скаргу до суду подано 10 березня 2017 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 826/679/16, витребувано матеріали адміністративної справи та надано сторонам строк для подання заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2020 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 826/679/16 за касаційною скаргою ДАБІ України суддею-доповідачем Берназюком Я.О.
Представником скаржника подано клопотання про забезпечення його участі під час касаційного розгляду справи у судовому засіданні, в задоволенні якого відмовлено ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2020 року.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій на підставі зібраних у матеріалах справи доказів встановлено, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві у присутності довіреної особи ТОВ «Б.В.» Титової Євгенії Дмитрівни (довіреність від 31 березня 2015 року № 1) та на підставі перевірки достовірності даних наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт від 30 листопада 2015 року № КВ083153340782 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті будівництва «Будівництво торговельного центру «Петрівка», м. Київ, вул. Вербова, 21-23», за результатами якої складено акт від 24 грудня 2015 року, в якому зафіксовані наступні порушення:
- в зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт від 30 листопада 2015 року № КВ083153340782 наведено недостовірні дані, а саме: занижена категорія складності об`єкта будівництва за вказаною вище адресою, чим порушено абзац перший частини першої статті 31, частини другої статті 32, частини восьмої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 26 Закону України «Про архітектурну діяльність»;
- проектна документація об`єкта будівництва розроблена з порушенням вимог законодавства, а саме: занижена категорія складності об`єкта будівництва за вказаною вище адресою, чим порушено абзац перший частини першої статті 31, частини другої статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 26 Закону України «Про архітектурну діяльність»;
- не проведена експертиза проекту будівництва об`єкту, чим порушено вимоги пункту 1 частини четвертої статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абзацу першого пункту 10 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року № 560;
- проект розроблено з порушенням вимог пункту 7 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а саме: проект розроблено без отримання та врахування необхідних технічних умов на приєднання об`єкту до міських інженерних мереж ПАТ АК «Київводоканал» та ПАТ «Київенерго», чим порушено частину другу статті 26, абзац перший частини першої статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
За результатами перевірки встановлено, що на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться торговельні кіоски ринку «Петрівка», які експлуатуються. Ознак розпочатих будівельних робіт не виявлено. Земельна ділянка використовується товариством з обмеженою відповідальністю «Б.В.» на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 21 жовтня 2010 року № 78-6-00649 для проектування та будівництва торговельного центру «Петрівка».
Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 20 грудня 2013 року № 21682/0/12-3/009-13.
Декларація про початок виконання будівельних робіт із будівництва торговельного центру «Петрівка» від 30 листопада 2015 року № КВ083153340782 зареєстрована Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві.
Проектна документація розроблена Проектним інститутом Служби безпеки України (СБ України) та затверджена наказом замовника від 9 жовтня 2015 року № 1-П.
Авторський нагляд здійснює головний архітектор проекту Бохан Анатолій Олексійович (наказ від 8 жовтня 2015 року № 77. Кваліфікаційний сертифікат серія АР № 000248).
Відповідно до ДБН А.2.2.-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН В.1.2-14:2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» проектом встановлена ІІІ категорія складності зазначеного вище об`єкта.
У листі ДП «Укрдержбудекспертиза» від 23 грудня 2015 року № 1905 зазначено, що на підставі розглянутих проектних матеріалів, лише враховуючи кількість осіб, які періодично перебувають на об`єкті, а саме: виходячи з площі торговельного залу - 476,45 м2, площі кафе - 566,32 м2 та площі офісних приміщень - 566,32 м2 зазначений об`єкт будівництва може належати до IV категорії складності».
За результатами перевірки Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві стосовно позивача складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та протокол про порушення у сфері містобудівної діяльності, які були отримані Тітовою Є.Д .
Крім того, в протоколі про порушення у сфері містобудівної діяльності від 24 грудня 2015 року зазначено, що розгляд справи про порушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться о 10 год. 00 хв. 11 січня 2016 року у приміщенні Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, каб. 718.
11 січня 2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві винесено постанову № 6/16/10/26-8/1101/02/4 про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою товариство з обмеженою відповідальністю «Б.В.» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом четвертим пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф у сумі 124 020 грн.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 листопада 2016 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Повноваження ДАБІ України у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (тут і далі - у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з положеннями частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідний Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Порядок № 553).
Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечується сторонами у касаційній скарзі та запереченнях на касаційну скаргу, що посадовими особами ДАБІ України дотримано встановленого порядку проведення перевірки, що стало підставою відмови у задоволенні позову у частині визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перевірки. Тому, у силу вимог статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не переглядає рішення судів попередніх інстанцій у цій частині.
Стосовно виявлених під час перевірки порушень містобудівного законодавства та скасування постанови про накладення штрафу колегія суддів зазначає наступне. 
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, спір виник стосовно правильності розрахунку категорії складності об`єкта «Будівництво торговельного центру «Петрівка», м. Київ, вул. Вербова, 21-23». Зокрема, проектною організацією та замовником будівництва визначено, що об`єкт належить до ІІІ категорії складності, про що й було зазначено позивачем у декларації про початок виконання будівельних. Разом з тим, на підставі листа ДП «Укрдержбудекспертиза» від 23 грудня 2015 року № 1905 посадовими особами ДАБІ України зроблений висновок про віднесення такого об`єкта до IV категорії складності, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови. 
Відповідно до статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об`єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.
Категорія складності об`єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об`єкта будівництва.
Віднесення об`єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.
Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема, після: реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. 
Порядок віднесення об`єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.
Зокрема, механізм віднесення об`єктів будівництва різного функціонального призначення до IV і V категорій складності визначено у Порядку віднесення об`єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557 (далі - Порядок № 557).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 557 до IV категорії складності відносяться об`єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: 
1) розраховані на постійне перебування більш як 300 осіб та (або) періодичне перебування більше 500 осіб; 
2) становлять можливу небезпеку для більш як 10000 осіб, які перебувають поза об`єктом; 
3) у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: 
можуть спричинити збитки в обсязі понад 15000 мінімальних розмірів заробітних плат (м.р.з.п.); 
можуть призвести до припинення функціонування об`єктів транспорту,  зв`язку, енергетики та інженерних мереж регіонального рівня; 
можуть призвести до втрати об`єктів культурної спадщини місцевого значення. 
Аналіз наведеного вище законодавства у сфері містобудівної діяльності дозволяє зробити висновок, що законодавцем було введено такий термін як категорія складності, зокрема, з метою визначення кількості стадій проектування об`єкту, визначення необхідності проведення експертизи проектної документації та обсягу процедур, які необхідно пройти для юридичного врегулювання ведення будівництва. Крім того, певні категорії можуть передбачати для учасників будівництва додаткові вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 826/10310/17.
Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що відповідно до розрахунку проектного інституту Служби безпеки України, який є розробником проектної документації на об`єкт «Будівництво торговельного центру «Петрівка», м. Київ, вул. Вербова, 21-23», визначено, що об`єкт належить до ІІІ категорії складності. Розрахунок обґрунтовано тим, що постійно перебувають на об`єкті співробітники магазину та офісні працівники у загальній кількості 61 особа; виходячи з площі торгівельної зали, яка складає відповідно до проекту 218 м2, здійснено розрахунок кількості покупців (3 м2 на особу) - 73 особи; виходячи із загальної площі кафе (309 м2) та офісних приміщень (289 м2), розраховано кількість - 201 особа, що разом становить періодичне перебування у торговому центрі 274 осіб; прогнозований обсяг можливого економічного збитку за розрахунками проектної організації складає 8840000 тис. грн, що становить 1804,9 м.р.з.п.
Відповідно до підпункту 7 пункту 11 Порядку № 533 під час здійснення перевірки посадовими особами ДАБІ України надано право залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій.
Пунктом 7 Порядку № 557 визначено, що під час проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) та на об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, категорія складності таких об`єктів визначається органами державного архітектурно-будівельного контролю, зазначеними у статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та/або експертною організацією чи експертом, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат.
Отже, зі змісту наведених норм слідує, що під час здійснення перевірки органи ДАБІ України можуть залучити експертні організації чи експертів, які мають відповідні кваліфікаційні сертифікати.
Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що ДАБІ України звернулася до ДП «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба Української державної будівельної експертизи», яка листом від 23 грудня 2015 року № 1905 повідомила, що лише враховуючи кількість осіб, які періодично перебувають на об`єкті, а саме: виходячи з площі торговельного залу - 476,45 м2, площі кафе - 566,32 м2 та площі офісних приміщень - 566,32 м2 зазначений об`єкт будівництва може належати до IV категорії складності. При цьому, будь-яких розрахунків та обґрунтувань у листі не наведено. 
Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, ДП «Укрдержбудекспертиза» прийнято за основу площу приміщень торгівельного залу, кафе та офісних приміщень, що зазначені у містобудівних умовах та обмеженнях, як допустимо граничні: площі торговельного залу - 476,45 м2, площі кафе - 566,32 м2 та площі офісних приміщень - 566,32 м2. При цьому у проекті об`єкта «Будівництво торговельного центру «Петрівка», м. Київ, вул. Вербова, 21-23» зазначено іншу площу, а саме ту, яка прийнята за основу для розрахунку категорії складності об`єкта будівництва проектним інститутом Служби безпеки України. Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
На цій підставі колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про необґрунтованість, викладених ДАБІ України в акті перевірки від 24 грудня 2015 року, порушень містобудівного законодавства в частині заниження категорії складності об`єкта будівництва та невідповідність проектної документації вимогам законодавства.
Стосовно інших порушень, викладених в акті перевірки, а саме: не проведення експертизи проекту будівництва об`єкту, колегія суддів зазначає, що згідно з частиною третьою статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не підлягають обов`язковій експертизі проекти будівництва об`єктів I - III категорій складності.
Крім того, пунктом 10 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року № 560 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що обов`язковій експертизі підлягають проекти будівництва об`єктів, що: належать до IV і V категорії складності, - щодо дотримання вимог до їх міцності, надійності, довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки.
З огляду на те, що ДАБІ України не було доведено факту заниження позивачем категорії складності об`єкта будівництва та зважаючи на те, що у ході розгляду справи у судах попередніх інстанцій встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що такий об`єкт належить до ІІІ категорії складності, відповідно правильними є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що експертиза проектної документації за таких умов є необов`язковою. 
При цьому колегія суддів враховує, що відповідальність за інше правопорушення, зафіксоване в акті перевірки від 24 грудня 2015 року, а саме - розроблення проекту з порушенням вимог пункту 7 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки: проект розроблено без отримання та врахування необхідних технічних умов на приєднання об`єкту до міських інженерних мереж ПАТ АК «Київводоканал» та ПАТ «Київенерго», покладається на проектну організацію, а не на позивача у цій справі. Вказана обставина підтверджується даними з Єдиного державного реєстру судових рішень по справі № 826/1989/16. 
Зокрема, у цій справі предметом спору є постанова від 26 січня 2016 року № 12/16/10/26-21/2601/02/4 у частині визнання Проектного інституту СБ України винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладення штрафу на проектувальника у сумі 124 020 грн. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 826/1989/16 касаційну скаргу Проектного інституту СБ України задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та не заперечується сторонами, в оскаржуваній постанові про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11 січня 2016 року № 6/16/10/26-8/1101/02/4 ТОВ «Б.В.» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом четвертим пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф у сумі 124 020 грн.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації: на об`єктах III категорії складності - у розмірі дев`яноста мінімальних заробітних плат.
З огляду на те, що відповідачем не доведено, що об`єкт «Будівництво торговельного центру «Петрівка», м. Київ, вул. Вербова, 21-23» відноситься до IV категорії складності, а не до ІІІ, як зазначив позивач у декларації про початок виконання будівельних робіт, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що постанова про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11 січня 2016 року № 6/16/10/26-8/1101/02/4 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки порушення позивачем норм чинного законодавства щодо містобудівної діяльності матеріалами справи не підтвердилось.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо такі рішення ухвалені без порушень норм матеріального і процесуального права.
Оскільки при ухваленні рішень судами попередніх інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Крім того, у пункті 80 рішення у справі «Перес проти Франції» («Perez v. France», заява № 47287/99) ЄСПЛ зазначив, що гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на справедливий судовий розгляд включає право сторін, що беруть участь у справі, представляти будь-які зауваження, які вони вважають доречними до їхньої справи. Оскільки метою Конвенції є забезпечення не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав фактичних і ефективних (див. рішення у справі «Артіко проти Італії» (Artico v. Italy) серія A. 37, пункт 33), це право можна вважати ефективним тільки в тому випадку, якщо зауваження були дійсно «заслухані», тобто належним чином враховані судом, який розглядає справу. Отже, дія статті 6 Конвенції полягає в тому, щоб, серед іншого, зобов`язати суд провести належний розгляд зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами у справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належності до справи (див. рішення у справі «Ван де Хурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. Netherlands) серія A. 288, заява № 16034/90, пункт 59). 
Також у пункті 71 рішення у справі «Пелекі проти Греції» (Peleki v. Greece, заява № 69291/12) ЄСПЛ нагадав, що внутрішнє рішення суду може бути визначене як «довільне» з точки зору порушення справедливого судового розгляду лише в тому випадку, якщо воно позбавлене міркувань або якщо це міркування ґрунтується на явній помилці факту чи закону, допущеної національним судом, що призводить до «заперечення справедливості» (Moreira Ferreira v. Portugal (no 2), заява № 19867/12, пункт 85). З цього також випливає, що зобов`язання судових органів мотивувати свої рішення передбачає, що сторона судового розгляду може очікувати конкретної та чіткої відповіді на аргументи, що є визначальними для результату судового провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 Перехідних положень КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                  Н.В. Коваленко
                                                                                                             С.М. Чиркін