УХВАЛА

15 вересня 2020 року 
Київ

справа №200/12599/19-а
адміністративне провадження №К/9901/22993/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур  О.В., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня           2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року в справі №200/15299/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУ НП в Донецькій області), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за періоди: з червня по грудень 2016 року (з розрахунку за кожний місяць); з січня по жовтень 2017 року (з розрахунку за кожний місяць);
- стягнути невиплачену індексацію грошового забезпечення за період з червня по грудень 2016 року (з розрахунку за кожний місяць) у сумі 3375,17 грн; 
- стягнути кошти за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 24 січня 2019 року, станом на дату постановлення судового рішення, виходячи із середнього заробітку за весь час затримки     у сумі 16091,92 грн та місяців фактичної затримки; 
- зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від           28 липня 2020 року, позов задоволено частково: 
- визнано протиправною бездіяльність ГУ НП у Донецькій області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з червня по грудень 2016 року, з січня по жовтень 2017 року (з розрахунку за кожний місяць); 
- стягнуто з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію грошового забезпечення з червня по грудень 2016 року, з січня по жовтень 2017 року в розмірі 3375,17 грн; 
- стягнуто з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 20000,00 грн;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
03 вересня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ГУ НП в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від               10 грудня 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від           28 липня 2020 року в справі №200/15299/19.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З оскаржуваної постанови Першого апеляційного адміністративного суду від                     28 липня 2020 року встановлено, що її повний текст складено 30 липня 2020 року. За таких обставин останнім днем строку на її касаційне оскарження є 31 серпня                   2020 року (29 - 30 серпня - вихідні дні).
Касаційну скаргу подано 03 вересня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі скаржник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження. Зазначає, що копію постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року отримано 05 серпня 2020 року.
На підтвердження указаної обставини додано копію супровідного листа Першого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року в справі №200/12599/10-а з відбитком вхідного штемпеля ГУ НП в Донецькій області.
Водночас Суд звертає увагу скаржника, що реєстрація вхідної кореспонденції є односторонньою дією. За відсутності конверта, яким направлялась копія постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року або довідки відділення поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» про дату вручення такого поштового відправлення, посилання скаржника на дату реєстрації вхідної кореспонденції не є належним доказом факту отримання оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції 05 серпня 2020 року.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, указані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів із дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Отож скаржнику необхідно подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення і надіслати відповідні докази.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках  -  на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування і невиплати індексації грошового забезпечення; стягнення невиплаченої індексації грошового забезпечення; стягнення коштів за час затримки розрахунку при звільненні.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 проходив службу у ГУ НП в Донецькій області. 
Наведені обставини свідчать, що спірні правовідносини у цій справі склалися з приводу проходження позивачем публічної служби.
Однак не указано, яку посаду займав позивач, що позбавляє можливості установити чи входить вона до переліку службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а, отже, наявності правових підстав уважати цю справу справою незначної складності.
Водночас скаржнику слід мати на увазі, у випадку наявності підстав уважати цю справу справою незначної складності, слід зазначити випадки, наведені у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких оскаржувані судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.
За змістом частини четвертої статті 12 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі  Закону України  "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
У цій справі суд першої інстанції розглянув її за правилами загального позовного провадження. 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій     цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених     частинами другою     і     третьою статті 353 цього Кодексу.
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на підставу касаційного оскарження судових рішень на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, ГУ НП в Донецькій області не виклало обставин, які свідчили б про необхідність розгляду її за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до частини четвертої  статті 330 КАС України  до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Скаржником до касаційної скарги додано документ про сплату судового збору в розмірі 1536,80 грн.
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Цим же пунктом визначено ставку за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Зі скарги та доданих до неї матеріалів убачається, що позивач у цій справі є фізичною особою і, звернувшись до суду в 2019 році, заявив одну позовну вимогу немайнового характеру і дві позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 163467,09 грн (160091,92 грн + 3375,17 грн). 
Згідно з частинами третьою і четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, установленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
У касаційній скарзі ГУ НП в Донецькій області просить скасувати судові рішення в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 160091,92 грн.
Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на                 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921,00 грн.
Отже, за подання цієї касаційної скарги скаржник мав сплатити 3201,82 грн судового збору (200% від 1600,91 грн (1% від 160091,92 грн).
За таких обставин скаржнику слід доплатити судовий збір в розмірі 1665,02 грн (3201,82 грн - 1536,80 грн).
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача -  Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) -   UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення  платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до норм статей 169, 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом: 
- надіслання нової редакції касаційної скарги разом із копіями відповідно до кількості учасників справи із зазначенням: на якій посаді Єрмонов С.В. проходив службу в ГУ НП в Донецькій області; випадків, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України (у разі наявності ознак справи незначної складності); обставин, які свідчили б про необхідність розгляду її за правилами загального позовного провадження;
- доплати судового збору та надіслання відповідних доказів на підтвердження його сплати;
- подання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення і надіслання відповідних доказів.
Керуючись статтями 12, 13, 169, 248, 257, 328, 330, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними причини пропуску Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області строку на касаційне оскарження на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року і постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року в справі №200/15299/19.
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року в справі №200/15299/19 залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків  касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                           О.В. Кашпур
                                                                                                      Н.В. Шевцова