Єдиний унікальний номер 229/3264/15-ц 
Номер провадження 22-ц/804/1833/20        

Єдиний унікальний номер 229/3264/15-ц                                              Головуючий у 1 інстанції Панова Т.Л.
Номер провадження 22-ц/804/1833/20                            Доповідач Корчиста О.І.

                                                  ПОСТАНОВА
                                              Іменем    України

24 червня 2020 року               Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді              Корчистої О.І.
суддів:     Папоян В.В., Тимченко О.О., 
за участю секретаря   Гладух О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну  справу №229/3264/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк»,
на рішення  Дружківського міського суду Донецької області від 02 березня 2016 року,

                                                     встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі за текстом ПАТ КБ «Правекс-Банк», Банк) звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначало, що 11 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2199-030/07Р, за умовами якого ОСОБА_2 були  надані кошти в розмірі 46 500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у вигляді 15,49% річних, для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля.
Оскільки ОСОБА_1 неналежно виконував умови договору, станом на 21 червня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 121 564, 63 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 31 372,91 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 16 606,25 гривень, неустойки (пені) за кредитом в розмірі 49 517,42 гривень та неустойки (пені) за процентами в розмірі 24 068,05 гривень.
Крім того, 11 вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з метою забезпечення зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором, було укладено договори поруки, за умовами яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на себе зобов`язання нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором.
ПАТ КБ «Правекс-Банк» просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитом в розмірі 121 564,63 гривень та з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1215,65 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ  СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором  задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором №2199-030/07Р від 11 вересня 2007 року станом на 21 червня 2015 року в загальній сумі 121 564,63 гривень, в тому числі заборгованість за кредитом в розмірі 31 372,91 гривень, заборгованість по процентам в розмірі 16 606,25 гривень, пеня 73 585,47 гривень, витрати по оплаті судового збору в розмірі 1215,65 гривень та витрати на оплату публікації оголошення в пресі в розмірі 630 гривен. 
У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Правекс-Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, увалити нове. яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.543 ЦК України, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення в солідарному порядку з поручителів заборгованості за кредитним договором, єдиною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог зазначає, що між кредитором та поручителями були укладені окремі договори поруки, у зв`язку з чим поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою. При цьому, суд не розглянув можливості стягнення заборгованості з поручителів за кожним договором поруки окремо, що також входило до обсягу позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Представником відповідача ОСОБА_4 – ОСОБА_5 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу ПАТ КБ «Правекс-Банк» залишити без задоволення, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.
В обґрунтування доводів відзиву зазначає, що на час звернення позивача  з позовом про стягнення з ОСОБА_3 , як з поручителя, заборгованості за кредитним договором, сплинув шестимісячний строк для такого звернення. Вимоги в частині стягнення пені в сумі 73 585, 47 гривень є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
В судове засідання апеляційного суду представник ПАТ КБ «Правекс-Банк» не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.
В судове засідання апеляційного суду представник ТОВ ФК «Довіра та Гарантія»  не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву з проханням розглянути справу без його участі.
В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_6 не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.
В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.
В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Від її представника ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд справи без його та відповідача ОСОБА_3 участі.
Відповідно до положень частини 2 статті 372  ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено, що 11 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2199-030/07Р, за умовами якого, відповідно до п. 1.1, 1.2, банк надав відповідачеві ОСОБА_1 кредит у розмірі 46 500 гривень з кінцевим строком повернення 11 вересня 2012 року зі сплатою 15,4 % річних.
Також судом встановлено, що відповідно до п.1.3 кредитного договору у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за цим договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту і/ або сплати відсотків і/ або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 3 % річних, починаючи з розміру, встановленого п.1.2 даного договору.
Відповідно до п.4.4 кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 775 гривень щомісяця до 10 числа наступного місяця.
Відповідно до п.4.5 кредитного договору відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного у п. 1.2 даного договору.
Відповідно до п.6.1.1 кредитного договору позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків.
Крім цього встановлено, що 11 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №2199-030/07Р, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №2199-030/07Р від 11 вересня 2007 року.
  Також встановлено, що 11 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №2199-030/07Р, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №2199-030/07Р від 11 вересня 2007 року.
Крім цього судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів по кредитному договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість, яка станом на 21 червня 2015 року  складає  47979,16 гривень, в тому числі 31372,91 гривень заборгованість за кредитом, 16606,25 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом.
Також встановлено, що ОСОБА_1 прострочив виконання своїх зобов`язань зі сплати кредиту та процентів за ним, тому у позивача виникло право на нарахування відповідачеві станом на 21 червня 2015 року пені в розмірі 73585,47 гривень, з яких 49517,42 гривень пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 24068,05 гривень пеня за несвоєчасне погашення відсотків.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційна скарга ПАТ КБ «Правекс-Банк» підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції  в оскаржуваній частині не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, заявлених до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що в позовній заяві ПАТ КБ «Правекс-Банк» просить стягнути заборгованість з відповідачів солідарно, в тому числі з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як з солідарних боржників між собою, вимоги ч.3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено два окремі договори поруки. Кредитор має право пред`явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, а кожен з поручителів відповідає перед кредитором разом з боржником як солідарні боржники.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись у повному обсязі за наступних підстав.
Так, статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до пункту 1.1. договору поруки №2199-030/07Р, укладеного між банком та ОСОБА_2 11 вересня 2007 року, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. (а.с.22-23)
Згідно пункту 1.1. договору поруки №2199-030/07Р, укладеного між банком та ОСОБА_3 11 вересня 2007 року, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. (а.с.24-25)
Пунктом 1.1. договорів поруки  №2199-030/07Р від 11 вересня 2007 року, кожний поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобов`язань, що виникають з кредитного договору.
Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів суми заборгованості за кредитним договором узгоджується з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.
Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.
За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред`явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов`язання, не вправі пред`явити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.
У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники, хоча і за порушення умов одного й того ж кредитного договору.
Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність двох поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами статті 554 ЦК України відсутні і висновки суду першої інстанції в цій частині є вірними.
Проте, зазначене не скасовує солідарної відповідальності боржника та поручителя за окремим договором поруки, тому висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором з поручителів є помилковим.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України  від 11 листопада 2015 року у справі №6511цс15, від 01 липня 2015 року.
Як убачається зі змісту позовних вимог, ПАТ КБ «Правекс-Банк» ставить питання про солідарне стягнення з боржника та поручителів заборгованості за кредитним договором.
Встановлено, що Банком з поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 11 вересня 2007 року укладено окремі договори поруки. 
Отже, заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню окремо із кожного з поручителів солідарно з боржником. 
Оскільки рішення суду позивачем в частині визначення розміру  заборгованості, яка підлягає стягненню, не оскаржується, тому апеляційний суд, виходячи з вимог статті 367 ЦПК України, не перевіряє його законність та обґрунтованість в цій частині.
Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 , про те, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення з позовом про стягнення з ОСОБА_3 , як з поручителя, заборгованості за кредитним договором, а також, що вимоги в частині стягнення пені в розмірі 73 585, 47 гривень не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідачами зазначене рішення суду не оскаржено, а позивачем в апеляційній скарзі такі доводи не наводяться.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.
Наведені в апеляційній скарзі доводи знайшли своє підтвердження, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
         Встановивши, що суд першої інстанції, ухвалив рішення із порушенням норм процесуального закону, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно  частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Підтверджено сплату позивачем судового збору в розмірі 2552,87 гривень та витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання в розмірі 1050 гривень, а всього 3602,87 гривень
Виходячи з вищевикладеного, сума судового збору яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс- Банк» складає по 1200,97 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                                       постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» задовольнити частково.
Рішення  Дружківського міського суду Донецької області від 02 березня 2016 року скасувати.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором  задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2   солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором №2199-030/07Р від 11 вересня 2007 року станом на 21 червня 2015 року за кредитом в розмірі 31 372, 91        гривень, за відсотками в розмірі 16 606, 25 гривень, пеню в розмірі 73 585,47 гривень, а всього 121 564, 63  гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3    солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором №2199-030/07Р від 11 вересня 2007 року станом на 21 червня 2015 року за кредитом в розмірі 31 372, 91 гривень, за відсотками в розмірі 16 606, 25 гривень, пеню в розмірі 73 585,47 гривень, а всього 121 564, 63  гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» судові витрати в розмірі по 1 200, 97 гривень з кожного.
             Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                                             О.І. Корчиста

Судді:                                         В.В. Папоян

                                                                                                                            О.О. Тимченко