Справа № 462/1493/20                                Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М. 
Провадження № 33/811/706/20                        Доповідач: Михалюк В. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року                                                                                м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі : 

Головуючого – судді Михалюка В.О.,
з участю правопорушника – ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року, - 

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 /сто сімдесят/ гривень в дохід держави. 
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, 18 лютого 2020 року близько 13 год. 00 хв. по місцю проживання у АДРЕСА_2 , вчинив насильство в сім`ї відносно ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурними словами, чим вчинив дії психологічного характеру.
На дану постанову судді правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова судді першої інстанції безпідставна, необґрунтована та незаконна. При розгляді справи судом не дотримано вимог ст. 252 КУпАП; суд дійшов безпідставного висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення і поясненнях ОСОБА_2 від 26.02.2020, в яких вона просила притягнути його до відповідальності. Зазначає що свою вину не визнавав і не визнає, не здійснював умисне чи не умисне насильство ні фізично, ні психологічно, не погрожував та не ображав.
Вказує, що судом першої інстанції не досліджено матеріалів справи, в повідомленні, що надійшло від служби 102 зазначено, що заявлена ОСОБА_2 подія відбулася «близько 16 год. 00 хв.», що не відповідає дійсності, оскільки о 16 год. 00 хв. він перебував на протилежному кінці міста, а саме на АДРЕСА_3 , де проживає з бабусею. 
Крім цього зазначає, що при розгляді справи суддя першої інстанції не взяв до уваги усіх матеріалів, що зібрані слідчим (а саме їх відсутність). Тим самим, при розгляді справи суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП допустив істотну неповноту з`ясування всіх обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладений у постанові висновок про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з накладенням штрафу, не відповідає фактичним обставинам справи.
Просить постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року скасувати, та постановити нову постанову, якою визнати його невинним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та у притягненні до адміністративної відповідальності відмовити. 
Одночасно просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, оскільки такий пропущено з поважних причин, а саме, судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без його участі, копію постанови він отримав лише 18 травня 2020 року в канцелярії Залізничного районного суду м. Львова, про що розписався в матеріалах справи.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задоволити апеляційну скаргу, розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
За змістом ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення. 
Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.
Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим. 
Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14).
А як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
У протоколі ж серії ВАБ № 306193 від 02 березня 2020 року про адміністративне правопорушення, складеному ДОП ВП ПП Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ст. сержантом поліції Максимцівим О., зазначено, що 18 лютого 2020 року близько 13 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 вчинив конфлікт відносно гр. ОСОБА_2 чим принизив її честь та гідність. 
Відповідальність же за ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Однак у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено чи завдана та чи могла бути завдана шкода фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілої, що є невід`ємною частиною даного правопорушення, та жодних доказів у підтвердження такого до матеріалів справи не долучено.
Не зважаючи на таке посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, районний суд у своєму рішенні зазначив, що внаслідок своїх дій ОСОБА_1 вчинив дії психологічного характеру, вийшовши тим самим за межі складеного протоколу.
Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, подія мала місце 18 лютого 2020 року, а дату складання протоколу зазначено 02 березня 2020 року, що не відповідає дійсності, також у протоколі відсутні свідки події.
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню з поверненням матеріалів органові, який склав протокол про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що є перешкодою розгляду справи по суті, а норма закону про перевірку суддею правильності його складення дотримана не була.
Доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення підлягатимуть перевірці при новому судовому розгляді справи.
При цьому  ОСОБА_1 необхідно поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року, як такий, що пропущений з поважних причин.
Керуючись ст.ст. 278, 294 КУпАП, апеляційний суд

                п о с т а н о в и в :

Поновити  ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а матеріали протоколу щодо останнього повернути Залізничному ВП ГУ НП у Львівській області для належного оформлення через Залізничний районний суд м. Львова.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :                                                                 В.Михалюк